103 
elfven, som dock icke torde löna arbetet, såvidt jag hittills 
undersökt densamma. ; 
Ur ett enskildt bref 12), skrifvet i Decemb. 1867 och 
hvari T. Dahll framlägger fullständig plan för en finsk guld- 
letningsexpedition samt dessutom lemnar några komplette- 
rande meddelanden om sina undersökningar, tillåter jag mig 
slutligen att ännu anföra följande. På näset mellan Bassi- 
jok och Garridasjok på finska sidan stor flodsträckning af 
starkt guldförande elfstränder: 10 å 20 ända till 50 fina 
guldblad på hvar spade; lagrets tjocklek 8” å 12”, kan med 
fördel vaskas, har stor utsträckning, — — — Den bästa 
hittills funna bank ligger på finsk sida vid Utsjoki mynning. 
Den genomskäres af den lilla Äimijok, som ger vatten till 
vaskningen. Jag är så viss på att arbetet här i en erfåren 
mans händer skall löna sig, att jag utan vidare kan tillråda 
er att här ställa arbetet i gång allaredan till nästa sommar, 
ifall er lagstiftning derför icke är till hinders. — — — — 
Efter att hafva återhemtat, att Tanaelf, Anarjok, Karasjok, 
Jesjok och Altenelf sålunda visat sig guldförande, tillägger 
förf. slutligen, att det således är allt skäl att tro, att äfven 
de elfvar, näml. Muonio med talrika tillflöden, Kemielf (Ou- 
nasjoki), Ivalojoki, Vaskojoki, Kaamasjoki och Utsjoki, hvilka 
på finska sidan hafva sitt ursprung från samma höjder, som 
de norska elfvarna, också äro guldförande. 
En mera trängande argumentering för nödvändigheten, 
att äfven från finsk sida vidtaga undersökningar och att så- 
ledes åter upptaga de forskningar, som nu hvilat under 18 
år, kunde rimligtvis icke förebringas, hvaraf följden äfven 
12) Detta bref var adresseradt till bergmästaren E. Hj. Furuhjelm, 
som först blifvit utsedd till ledare för den finska guldletningsexpedi- 
tionen, men sedan erhöll andra uppdrag. Den plan exp. sedan i hufvud- 
ak följde var uppgjord af hr F. 
