113 
för åren 1870—72 den 8 April 1870 blifvit promulgerade 15), 
kom så småningom under påföljande sommar det ena va- 
skeriet efter det andra i gång och bearbetningen har sedan dess 
med vexlande framgång fortgått förnämligast längs den 2 
mil långa sträckan af Ivaloelf, som sammanfattas under 
benämningen Porttikoski. 
De af mig under sommaren 1868 samlade iakttagel- 
serna, hvilka jag hade sammanfattat i en till Universitetets 
Konsistorium inlemnad reseberättelse, syntes mig dock allt 
för knapphändiga och spridda för att kunna offentliggöras, 
isynnerhet som jag dessutom närde förhoppning om, att fram- 
deles få tillfälle att komplettera och föröka dem. Denna 
förhoppning blef omsider verklighet, då jag åren 1871 och 
1872 efter hvartannat erhöll förordnande att bestrida bergs- 
ingeniörbefattningen vid guldvaskerierna i Lappmarken. Under 
sommaren 1871 fann jag sålunda i främsta rummet tillfälle 
att studera det område längs Ivaloelf, der guldvaskerierna 
äro belägna, och vid Luttojoki påbörjade guldletningsarbeten 
gaf mig anledning att beresa Ivalo ända ner till Törmänen, 
hvarifrån jag vandrade 2 mil söderut till källorna af Lutto- 
Joki, der exkursioner företogos på de omgifvande bergs- 
höjderna Kaunispää, Wahtamapää m. m. Derifrån begaf jag 
mig vesterut direkte till Palsi invid Ivalo, 21/> mils väg, 
och samlade under vägen observationer på Alajoenpää, Harri- 
påää, Seljäselkä, Tolospää och Palsitunturi. Uti Kitinendalen 
och längs Sattasjoki anställda guldletningar gaf mig äfven 
anledning att under samma sommar företaga en resa ner 
till Sodankylä kyrkoby; de derunder gjorda observationerna 
falla dock utom området för föreliggande afhandling och 
15) Dessa stadganden hafva i många punkter blifvit väsentligen 
modifierade uti den nya förordning, gällande för åren 1873—75, som 
utkom den 22 Mars 1872. 
