114 
blifva lämpligast föremål för en serskild framställning. — 
Sommaren 1872 företog jag åter en vidsträckt exkursion 
inom det område närvarande afhandling omfattar. Från 
Kultala färdades jag utför Ivalo och öfver Inari sjö till Enare 
kyrka, derifrån till Kaamas hemman och uppför Kaamasjoki 
samt Kiellajokka till dess källor och tillbakes till Kaamas. 
Derifrån for jag öfver Muddusjäyri till Tirro lappställe vid 
Vaskojoki, hvarifrån jag begaf mig förbi Verkojärvi till Kuarv- 
kodsch och Peldooaivi, högsta topparne bland otaliga andra 
i Muotkatunturi fjällhöjderna; från Peldojäyri togs vägen ned 
mot Muddusjäyri och tillbakes till Tirro. Efter en färd 
uppför Vaskojoki ända till dess källor, återvände jag ner 
till Paadarjäyri och färdades vidare uppför Lemmenjoki, 
hvarifrån jag begaf mig öfver till Repojoki. Med båt, som 
Ordningsman K. W. Ångelin haft godbeten skicka hit upp 
från Kultala, reste jag vidare uppför Repojoki till dess källor 
och återvände derifrån slutligen utför Ivaloelf till Kultala 
station. Under hela denna resa åtföljdes jag af styrman F. 
Grönholm, som biträdde mig med att öfverallt anställa let- 
ningar efter guld, der terrängen och förhållandena i öfrigt 
syntes uppmana till dylika försök. Resultaten häraf voro 
dock föga lofvande; endast på tvenne ställen under färden 
erhöllos prof, som mana till noggranare och utförligare un- 
dersökningar än tillfället då medgaf att anställa. I främsta 
rummet förtjena de vidsträckta grusfält, som omgifva Vasko- 
joki närmast nedanom Luppolampi, en närmare granskning; 
och likaså vore källbäckarne af Kiellajokka förtjenta af en 
utförligare undersökning. 
Såsom af det föregående synes har jag alltså i mång- 
faldiga riktningar genomkorsat området i fråga; men då dess 
areal uppgår till icke mindre än omtrent 100 qvadratmil, 
finnes derinom naturligtvis ett oändligt fält för vidare under- 
