nn 
sökningar. Jag har derföre ansett mig böra så vidlyftigt 
som skett angifva de trakter jag besökt, till upplysning för 
efterföljande forskare, för hvilka området numera icke utgör 
ett fullkomligt terra incognita i geologiskt hänseende, och 
som kunna tillgodogöra sig förmonen af bättre kartor öfver 
dessa trakter, än som i början stodo mig till buds. Likväl, 
då jag nu vågar försöket att framlägga en öfversigt af Enare 
och Utsjoki Lappmarkers geologi, vill jag hoppas, att före- 
liggande afhandling, oaktadt sina brister, dock skall kunna 
läggas till grund för framtida noggranare och i detalj gående 
undersökningar. — Den petrografiska beskrifningen hade i 
någon mon kunnat göras mera utförlig och fullständig, i 
händelse alla af mig gjorda samlingar varit härstädes till- 
gängliga; största delen af de stuffer jag samlade 1872 har 
imellertid ännu icke blifvit transporterad hit ned från Kul- 
tala station vid Ivalo. — Beträffande uppgifterna öfver skik- 
tenas strykning och stupning, såväl i beskrifningen som å 
de bifogade profilerna och kartan, bör jag slutligen nämna 
att de äro angifna efter talrika kompassobservationer utan 
hänsyn till deklinationen, som dessutom icke nyligen torde 
vara bestämd för dessa trakter, men möjligen närmelsevis 
kunde antagas !5), Nivåuppgifterna åter i profilen öfver Ivalo- 
dalen grunda sig på serier af aneroid- och termometerobser- | 
vationer, som under båtfärder utför elfven blifvit anställda | 
med 10 å 25 minuters mellanskof och på 1 å 2 versts af- 
stånd från hvarandra, och äro beräknade enligt Babinet's 
kända formel. Då likväl temperatur- och väderleksförhål- 
ASS a ennen RN 
'6) A. Hellant fann år 1748 d. 19 Juli g. st. magnetnålens dekli- 
nation vid Utsjoki prestgård vara = 39 30' V. (Vet. Ak, Hndl. 1756 
sid" 18), — Den 19 Aug. 1765 fann N. Marelius deklinationen — 79 V. 
vid Katsebeljaure, nära källorna af Skietschemjok (V. Ak. Hndl. 1772, 
sid. 16). 
