122 
Utsjoki dalens vattendrag bildas af en räcka af långa 
och smala sjöar eller träsk, hvilka i öfre delen af dalen sam- 
manbindas af steniga forsar men lägre ned af korta sund 
och slutligen uttömmas genom Utsjoki uti Tanaelf. Hela 
dalen, som i norra delen har en bredd af 2 å 3 verst, men 
söderut allt mer afsmalnar, fylles af mägtiga sand- och grus- 
bankar, hvilka på sidorna begränsas af en 200' å 400' hög 
bergsträckning, som aftager i höjd söderut. Bland forsarne 
märkas 1 främsta rummet Matoguoikka norr om Mandojäyri, 
invid hvilken kyrkan är belägen, och Kenischkuoschki, som 
sammanbinder Kenischjäyri och Pukseljäyri; denna och de 
öfriga smärre forsarne söder om Kenischjäyri äro mycket 
grunda och steniga. 
Kaamasjoki flyter genom en mycket vid dalsänkning och 
omgifves 1 sitt mellersta och nedre lopp af låga och sanka 
grusbäddar, men besväras likväl af 15 å 20 ytterst stenbundne 
och för båtfärd nästan omöjliga forsar. Enahanda är förhål- 
landet med dess biflod från höger Kiellajokka; denna omgifves 
dock på några versts afstånd af 400" till 600 höga bergs- 
kullar med mellanliggande stundom mycket djupa dälder, ge- 
nom hvilka en mängd sidobäckar tillströmmar. 
Öfverst omkring sina källbäckar och Luppolampi om- 
gifves Vaskojoki af vidsträckta grus- och sandfält; derefter 
flyter den mellan 200" å 300" höga, tvärbranta bergväggar 
och besväras under hela sträckan af ytterst stenbundne och 
ofarbara forsar, ända till Vaskojärvi. Derifrån ner till myn- 
ningen af Kurttojoki vidgar den sig ofta till långa och smala 
lugnvatten eller träsk, mellan hvilka dock 8 å 10 mycket ste- 
niga forsar göra en båtfärd ytterst besvärlig; den omgifves 
härunder af grusbankar och de kringliggande låga bergshöj- 
derna närma sig sällan elfvens stränder. Nedanom Kurttojoki 
träda de ännu mer tillbaka, elfven vidgar sig till en sträcka af 
