126 
iakttagelser från stundom vidt skilda punkter, för att sålunda 
åtminstone ungefärligen kunna utröna deras gränser. Största 
svårighet erbjuda härvid de massiva bergarterna, hvilka i sin 
utbredning visa de mest vexlande gränsförhållanden; hos de 
skiktade bergarterna har man deremot uti lagrens strykning 
en lika vigtig som tillförlitlig antydning i omförmäldt hän- 
seende. Då nu det sistnämnda slaget af bergarter intager 
nästan helt och hållet det område, hvarom här är fråga, 
samt dessutom, så vidt mina hittills anställda undersökningar 
ådagalägga, visar en synnerlig regelbundenhet i lagrens stryk- 
ningsförhållanden, har det synts mig instruktivt och ända- 
målsenligt, att med ledning deraf försöka grafiskt åskådlig- 
göra de resultat, hvartill mina iakttagelser leda i afseende 
å de skilda bergsformationernas utbredning inom Finska 
Lappmarken. Vid betraktande af områdets vidsträckta areal 
förefaller dess fasta berggrund ej serdeles rik på omvexling, 
fastmer öfverraskande enformig: såsom det bifogande Ut- 
kastet till Geologisk Öfversigtskarta öfver norra delen af 
Finska Lappmarken utvisar, har jag ansett mig kunna för- 
dela områdets fasta berggrund på endast fyra skilda grupper 
eller formationer, bland hvilka blott skifferzonen mellan 
Skietschemjok och Ivaloelfs öfre lopp möjligen, såsom an- 
tydes å den bifogade profilen öfver Ivaloelfdal, tillåter ett 
ytterligare serskiljande mellan underafdelningar. 
Dessa fyra bergsformationer skall jag nu i korthet be- 
skrifva, i den ordning de utbreda sig efter hvarandra från 
öster mot vester utan hänsyn till den relativa åldersföljd man 
i geogenetiskt hänseende kunde anse sig böra uppställa för 
desamma. Oss möter då först 
