130 
genom gneisfältet norr om 'Tanaelf midt emot mynningen 
af Puolmakjok. 
Utsjokidalens gneisfält. 
Alldenstund några andra undersökningar af de trakter, 
som nu äro i fråga, icke förefinnas, såvidt jag har mig be- 
kant, och åtminstone icke varit för mig tillgängliga, än den 
af T. Dahll upptagna förut omnämnda profilen fra Kvaenangen 
etc., så vill jag åter hänvisa till densamma med framhål- 
lande af att der angifves för hela Tanadalen, ända från Ka- 
rasjoks mynne och ner till Puolmak, endast » Azoisk Grund- 
fjeld", utan någon gruppering eller närmare beskrifning af 
de inom detta fält förekommande bergarter. I det föregående 
har Puolmaktraktens granitmassiv redan blifvit omnämndt 
och i korthet beskrifvet; jag anser mig här ytterligare böra 
komplettera nämnda profil i så motto, att berggrunden längs 
"Tanaelf vester om detta granitmassiv intill och ett stycke of- 
vanom Karasjoks mynning vidare fördelas på tvenne lätt skilj- 
bara formationer, nämligen Utsjokidalens gneisfält och den 
vesterut vidtagande granulitformationen, såsom å bifogade 
karta och profilutkast angifves. 
Inom gneisfältet, som sträcker sig längs Tanaelf 1 å 2 
mil i vester och öster från Utsjoki mynning och söderut längs 
hela Utsjokidalen, är den förherrskande bergarten ljusgrå 
glimmergneis, hvilken består af hvit fältspat och grå qvarz 
i finkornig blandning, genomdragen af ytterst tunna parallelt 
liggande lameller af hvit och stundom svart glimmer. Ej 
sällan uppträder dock i lagervexling med denna en horn- 
blendehaltig gneis, i hvilken stundom den mörkgröna horn- 
blenden och den hvita glimmern äro så förherrskande, att 
man måste beteckna densamma som en stänglig eller flasrig 
hornblendeskiffer. Denna sistnämnda bergart har jag bl. a 
