140 
hornblendehaltiga, och att skiffrigheten alltid är utbildad i 
samma plan som skiktningen. I sammanhang härmed må 
äfven omnämnas den tydliga förklyftning, som i allmänhet 
tillkommer den lappska granuliten, isynnerhet de nyssnämnda 
varieteterna, och som oftast visar sig utbildad i tvenne sins- 
emellar. under en något spetsig vinkel sammanskjutande, 
men mot skiktytorna nästan vinkelräta plan, så att bergarten 
ej sällan befinnes sönderspjelkt i snedt parallelipipediska 
stycken och plattor, hvilka med fördel användts till bygg- 
nadssten vid guldvaskerierna. — Det återstår nu att taga i 
närmare betraktande lagringsförhållandena, hvarur vigtiga 
slutsatser i allmänhet kunna dragas i fråga om en skiktad 
bergarts utbredning i fältet, och att tillika angifva straternas 
läge i anseende till horizontalplanet d. ä. stupningen eller 
fallet. 
I hela sin utbredning längs Tanaelf, ända från trakten 
1/, mil nedanom Ischkorasjoks mynning och till Padhasjokka 
nedanom Yliköngäs, visar granuliten en serdeles konstant 
nordsydlig strykning och ett likaså oafbrutet fall mot öster. 
Afvikelserna derifrån äro i förstnämnda afseendet högst ringa 
S 
eller 109 å 209 åt öster samt någon gång 59 å 109 åt vester 
från magnetiska meridianen, och hvad beträffar lagrens lut- 
ningsförhållanden så variera de mellan 209 och 409 mot ho- 
rizontalplanet, men intaga stundom ock ett ännu mer sväf- 
vande läge, dock alltid med märkbar lutning mot öster. — 
För undvikande af vidlyftighet och att ej trötta med upp- 
räknande af en alltför stor mängd af enstaka observationer, 
skall jag anföra blott några bestämningar gjorda på skilda 
punkter inom området från den ena gränsen till den andra. — 
Omkring 2/3 mil nedanom Ischkorasjoks utflöde från norska 
sidan i Tanaelf: glimmerhaltig granulit i lagervexling med 
hornblendegneis, strykn. N109:0. med 209 fall mot Ö.; vid 
