162 
sin hufvudmassa utgöres af grönsvart hornblende med fina 
strimmor af hvit eller grå fältspat samt litet svart glimmer 
och qvarz; strykn. N 3090, med 409 stupning mot 50. — 
Samma ställe är anmärkningsvärdt för det sätt, hvarpå en 
småkornig, röd, strimmig granit uppträder i stundom flere 
famn mägtiga lagerbankar imellan skifferlagren, utan att 
dessa senare visa den ringaste rubbning 1 anseende till 
strykningen eller fallet. Denna granit förklyftas dels ore- 
gelbundet dels i stora parallelipipediska stycken och inne- 
håller utom röd fältspat oeh grå qvarz blott i ringa mängd 
små mörkgröna korn af hornblende. 
Samma bergarter finner man i lagervexling på båda 
sidor om elfven och sedan vidare flere verst utför densamma. 
Några verst lägre ner är strykn. N 1090. med 409 fall mot 
Ö.; längre fram träffas nästan endast hornblendeskiffer längs 
Anarjok ända till och förbi Jorgastak. Vid Riehamfors är 
strykningen N 1590. med 359 stupn. mot Ö. — 7 å 8 verst 
lägre ner vid Jorgastak stryker den serdeles tunnskiktade 
hornblendeskiffern åter N 159 V. med 259 fall mot Ö. Först 
nedanom Ischkorasjoks utflöde från norska sidan i Anarjok 
har jag sedan åter observerat samma bergart anstående; här 
visa sig ock de första spåren af granulitformationen, som 
sedan blir förherrskande, ehuru, såsom tillförene blifvit nämndt, 
hornblendeskiffer ännu anträffas ett stycke lägre ner ilager- 
vexling med densamma. 
Vaskojokidalen. Högst upp kring Luppolampi och käl- 
lorna af Vaskojoki är en finkornig blåsvart dioritskiffer rå- 
dande; den hyser små mörkbruna granater samt här och der 
körtlar eller urskiljningar af grå qvarzit. Skiktenas stryk- 
ning är i allmänhet N—S. med 209 å 409 fall mot Ö.; dock 
visa sig här ofta mycket betydande, ända till 609 å 709 åt 
båda sidor från den magnetiska meridianen afvikande stryk- 
