168 
hvilka qvarzitskiffern vexlar i !/; å 3' tjocka bäddar. I tvärbrot- 
tet företer qvarzitskiffern ett sandstensartadt utseende, så att 
densamma möjligen kunde betraktas, såsom ett slags qvarzit- 
sandsten, helst plana ytor af, ehuru ytterst spridda, fält- 
spatskorn förekomma i densamma; å hornblendeskiffern finner 
man stundom vackert krusiga, böjda skiktytor. 
Ofvanom Ivalo Eriks ensliga stuga, vidpass 88!/; verst 
från Kultala, träffas grå medelkornig, hornblendehaltig gneis, 
som ligger i tjocka bäddar, hvilka förklyftas i tvenne mot 
skiktytan och sinsemellan nästan vinkelräta riktningar och så- 
lunda sönderfalla i parallelipipediska plattor; strykn. N 659 V., 
med 309 fall mot SV. — Bergarten består af rödaktig och 
gråhvit, till stor del plagioklastisk fältspat, grå qvarz och 
ymnigt svart glimmer äfvensom svart hornblende. — Omkr. 
'/a verst lägre ned uppträder allt samma bergart, delvis 
mera grofkornig och bornblenderik samt i mägtigare bankar, 
delvis finkornig, glimmerrik och tunnskiffrig. Vid Ivalo Eriks 
lagervexlar med densamma en rödaktig, flasrig glimmergneis 
i tjocka granitlika bankar. 
Längs Lismakoski och sannolikt alltifrån Ivalo Eriks 
utbreder sig enahanda grå medelkornig gneis med triklinisk 
fältspat samt mer och mindre hornblendehaltig; 751/, verst 
ofvanom Kultala är strykn. N 359 V. med 209 stupning mot 
50. — De till stora membraner hoptofvade svarta glimmer- 
fjällen förläna bergarten en flasrig textur. 
Lägre ner längs Lismasuanto träffas småkornig horn- 
blendegneis med ymnigt inströdda bruna granater och hvit 
plagioklastisk fältspat samt obetydligt glimmer, och med 
denna lagervexlar hornblendeskiffer, som vidpass 73 verst 
ofvanom Kultala stryker N 1590. med 309 fall mot Ö.; 72 
verst ofvanom Kultala är den ofta vresiga hornblendegnei- 
sens strykning N 359 V. med 459 stupning mot NO. 
