169 
Vid Helkisuanto, 67 verst ofvanom Kultala, anstår ljus- 
röd, strimmig, felsitartad granit med oregelbunden förklyft- 
ning; den består väsentligen af en hvit plagioklastisk och 
en röd ortoklastisk fältspat samt glasig qvarz. De tunna 
qvarzlamellernas och strödda glimmerfjällens planparallela 
läge meddelar bergarten ett strimmigt utseende; små bruna 
granater finnas sparsamt inströdda uti densamma. — En 
verst lägre ner träffas åter finkornig mörk hornblendeskiffer 
som mellanlagras af felsitartade granitbankar af nyssnämnda 
beskaffenhet äfvensom af större och mindre qvarzitlager- 
körtlar; den felsitartade graniten är härstädes äfven serdeles 
qvarzrik.  Skiffern stryker N 609 V. med 309 fall mot NO. — 
Hornblende- och dioritskiffer uppträda alltvidare nedåt längs 
Helkisuanto, i lagervexling med qvarzrik, grå, medelkornig 
glimmergneis samt qvarzitkörtlar; 64 verst ofvanom Kultala 
stryker hornblendeskiffern N 759 V. och stupar 309 mot NNO. 
— Två verst lägre ned är hornblendeskiffern serdeles tunn- 
skiktad och stundom vackert vågböjd samt innehåller strödda 
små bruna granater och något fältspat; den utgör alltså åt- 
minstone delvis dioritskiffer. Till följd af skiktenas vresighet 
varierar strykningen: N 309 å 609 V. med 209 å 309 fall 
mot NO. 
Något lägre ned vid Saarikoski, omkring 61 verst of- 
vanom Kultala, träffas deremot ljus nästan hvit, strimmig 
granit och rödaktig felsitgranit i sväfvande bankar, som 
skjuta in svagt mot N. och NO.; förklyftningen är oregel- 
bunden. Den ljusa graniten består af hvit ortoklas och grå 
qvarz, hvilken sistnämnda beståndsdel ligger fördelad i plan- 
parallela lameller, hvarigenom bergarten erhåller ett strim- 
migt utseende, som nästan öfvergår till skiffrig textur, då 
de strödda fjällen af svart glimmer dertill äfven samlat sig 
till strimmor i samma plan. Den felsitartade bergarten ut- 
j 
| 
; 
id 
