SE 
174 
och sålunda förblifva otillgängliga för en fullständig under-- 
sökning. Att deremot de analogier, som vid ett närmare 
aktgifvande på det ofvananförda visa sig ega rum i de skilda 
elfdalarne, genom fortsatta iakttagelser skola framträda mera 
omisskänneligt, borde väl kunna förutsättas. 
Såsom den bifogade profilen utvisar, har jag för Ivalo- 
dalen försökt en fördelning af det hela på skilda grupper. 
Denna gruppering grundar sig dock icke så mycket på dei 
det föregående beskrifna enskilda iakttagelserna, som fastmer 
på en genom omedelbar åskådning vunnen uppfattning af 
de skilda gruppernas så att säga olika allmänna habitus, 
hvilken svårligen eller alldeles icke kan beskrifvas. Uti 
Ivalodalen ofvanom Repojokis mynning har det sålunda synts 
mig möjligt och naturligt, att serskilja fyra underafdelningar 
eller zoner, nämligen i trakten närmast Korsatunturi ett 
hornblendeskiffer-område med underordnade partier af qvar- 
zitskiffer, derefter från trakten kring Ivalo Eriks till några 
verst nedanom Naskamajoki ett fält af glimmer- och horn- 
blendegneis med spridda lager af hornblendeskiffer; derifrån 
vidare österut ända till närheten af poststugan ett bälte af 
hornblendeskiffer medi lagervexling uppträdande granitbäddar, 
och slutligen ända till trakten kring Repojokis mynning en 
zon af hornblendeskiffer och hornblendegneis. 
Men äfven för Repojokidalen synes en delvis analog 
gruppering vara möjlig. I dess öfre lopp finner man näm- 
ligen företrädesvis hornblendeskiffer och hornblendegneis, i 
dess mellersta lopp visserligen dessa samma bergarter men 
derjämte mer och mindre mägtiga bankar af finkornig ljusröd 
lagergranit, och närmare mynningen slutligen dioritskiffer, 
hornblendegneis och hornblendeskiffer. 
För Vaskojoki och isynnerhet Skietschem-Anarjokdalen 
äro mina iakttagelser deremot alltför spridda, så att jag 
