178 
hvilket dock torde vara sannolikt, så måste, förutsatt att gra- 
nuliten icke är eruptiv, äfven antagas att på gränsen dem 
imellan en omkastning i lagringsförhållandena egt rum. Vidare 
vesterut visar granuliten inom hela området ett mer eller mindre 
brant fall mot öster. Endast vid Törmänen hemman i Ivalo- 
dalen har jag vid foten och på branterna af Mulkuvaara funnit 
granulitskiktena skjuta in mot vester, men några verst derifrån 
i öster och vester är deras fall åter ostligt, på grund hvaraf 
måste slutas att i dessa trakter en undulerande rörelse egt rum 
hos granulitstraterna. Detsamma torde fallet äfven hafva 
varit på de områden, der man finner granulitbäddarne uti 
sväfvande aflagring, såsom vid Luttojoki, uti Ivalodalen när- 
mast ofvan- och nedanom Kultala, på Joenkielivaara i Vii- 
pastunturi, på toppen af Peldooaivi o. s. v. Några förkast- 
ningslinier har jag deremot icke observerat inom den lappska 
granulitformationens gebit, i händelse icke som sådan kan 
betraktas Abbisjokdalen, hvilken i detta hänseende skulle 
förtjena att närmare undersökas. — Längre vesterut finner 
man granulitskiktena alltvidare skjuta in mot öster och detta 
förhållande eger äfven rum på gränsen mot den tillstötande 
skifferzonen. Inom denna har jag likaledes observerat ett 
nästan oafbrutet fall mot öster; först på dess vestliga gräns 
vti Ivalodalen visa sig närmast ofvan- och nedanom Ivalo- 
Eriks synklinala och antiklinala skiktställningar, som ådaga- 
lägga att äfven inom skifferzonen undulerande rörelser eller 
omkastningar försiggått. Under förutsättning att granuliten 
är eruptiv, måste man väl antaga, att densamma uppkommit 
senare än de angränsande skiffrarne, hvilkas strater i så fall 
blifvit uppresta och omkastade vid granulitens våldsamma 
eruption; då likväl, såsom förut blifvit framhållet, flere andra 
förhållanden inom den lappska granulitformationen tyckas 
strida emot ett sådant antagande, synes det mera sannolikt 
