189 
elfdalarne och utbreder sig nedanför de nyssomnämnda sido- 
bankarne af krosstensgrus. Det utgöres nämligen af tydliga 
öfver hvarandra liggande skikt eller lager, som bestå af sand, 
rullstenar eller med rullstenar blandadt grus, och befinnes 
afsatt i mer och mindre vidsträckta jämna fält eller samladt 
i långsträckta åsar, bvilka oftast löpa parallellt med och 
längs elfvarna, men stundom äfven sträcka sig i bågar tvärs- 
öfver dalarne, isynnerhet der dessa hafva en betydligare 
bredd. Äfven finner man detta material i öfver hvarandra 
liggande terasser längs däldernas sidor, samt vid en närmare 
granskning uti trappformigt uppstigande fält längs dalarnes 
hufvudriktning. Förhållandena i de lappska elfdalarne visa 
sig således härutinnan vara fullkomligt lika dem, som enligt 
Kjerulf 59) förefinnas i Norgesvwelfdalar och enligt Paijkulls 69) 
iakttagelser uti Klarelfvens dalgång 1 Sverige. 
Såväl den mer eller mindre tydliga skiktningen som ste- 
narnes afrundade form tyda klarligen på, att detta material 
blifvit bearbetadt och omflyttadt under medverkan af vatten, 
och en dylik omflyttning och bearbetning pågå allt fortfarande 
i de lappska strömdragen isynnerhet under de våldsamma vår- 
flödena, ehuru sannolikt i mindre skala än förut. Anmärknings- 
värd är den synnerliga enformighet i anseende till lagrens be- 
skaffenhet som dessa grusbankar förete nästan öfverallt i de 
lappska elfdalarne: vid de större och mindre jordrymningar, 
som af 1868 års guldletningsexpedition anställdes på snart 
sagdt otaliga ställen längs Tanaelf och i Utsjoki dalen, påträf- 
fades nästan utan undantag ett mer och mindre mägtigt lager 
af rullstensgrus på bankarnes krön eller toppar och derunder 
EE SRK 
59) Th. Kjerulf: Om terrasserne i Norge (Upiversitetsprogram for 
förste halvår 1870. Kristiania 1871. sid. 43). 
60) CO. W. Paijkull: Om rullstensåsarnes bildning (Öfvers. af Vet. 
Ak. Förh, 21 årg. 1864. — Stockholm 1865. sid. 319. o. ff.). 
SA 
