205 
denna period uppbyggdes endast deras första stomme eller 
inre kärna, hvilken, till följe af den nedsjunkande rörelse, 
som ännu oafbrutet pågick, tills vidare kom utom gränsen 
för vågslagets inverkan, för att först under en senare period 
ånyo blifva ett föremål derför och erhålla sin sista tillbygg- 
nad och tillrundning." Han anmärker att den till hafvet ned- 
gående inlandsisen ,mångengång till en del torde hafva bil- 
dat den strand, utanför hvilken åsbildningen ursprungligen 
försiggick, hvarigenom åsarnes rigtning till en viss grad också 
blef oberoende af den underliggande berggrundens ojemnhe- 
ter. Under landets fortgående sänkning afsattes de slammas- 
sor, som jökelbäckarne nedförde och af hafvet sjelft urskölj- 
des från morängruset, såsom lerlager (glaciallera, glacial- 
sand, hvarfvig lera, hvarfvig mergel), som vi nu se närmast 
betäcka icke blott de gamla morängrusbäddarne och utfylla 
sänkena dememellan, utan äfven utbreda sig öfver de neder- 
sta sluttningarna af de redan delvis uppkastade rullstens- 
åsarne, utefter hvilkas sidor de uppkila mer och mindre långt 
Samt hvilkas stommar de till och med äfven stundom man- 
telformigt öfverlagra. Men sedan landet sålunda hunnit det 
för hvar serskild trakt egendomliga maximum af sänkning 
och dervid en längre tid qvarblifvit, inträdde åter en rörelse 
i motsatt rigtning eller en höjning, hvilken fortfor, smånin- 
Som och oafbrutet eller periodiskt och stötvis, ända till den 
tidpunkt, då fastlandet ungefärligen erhållit sin nuvarande 
form och begränsning mot hafvet. Under detta skifte full- 
bordades rullstensåsarnes slutliga tillbyggnad. I mon af lan- 
dets stigning uppskjöto nu efter hand till hafsytan det ena 
efter det andra af de under glacialperioden uppkastade strand- 
refven eller strandvallarna. De blefvo härvid ännu en gång 
föremål för hafsvågornas verksamhet och ett underlag för 
nya afsättningar. Nu fullbordades deras slutliga uppbyg- 
SARS DIAO 
