218 
van blifvit antydt i fråga om dalarna. — Landet sjönk, Mä- 
larebassinens utlopp mot öster blef fritt, hafvet bröt der in, 
bortförde efter hand slamtäcket och lemnade endast qvar 
gruset i de gamla strömbäddarna i form af långsträckta grund- 
ref. Sjunkningen fortgick, vattnet blef djupare och glacial- 
leran afsattes. Klimatet blef mildare, ishafsfaunan efterträd- 
des af östersjöfaunan, landet började åter höja sig. Åsarne 
kommo efter hand upp mot hafsytan, vågorna kringbrusade 
dem, omordnade deras yttre delar, uppkastade nya lager af 
sand och bildade det mantelformade täcke, som nu så ofta 
ses på Mälaredalens åsar." 
I det föregående har jag så temligen utförligt refere- 
rat de olika åsigterna om åsarnes uppkomst, enär denna 
fråga hos oss borde vara af nog allmänt intresse, då åsbild- 
ningarne äfven inom Finland intaga ett mycket framstående 
rum, ehuru kännedomen om dem ännu är ytterst inskränkt. 
— Hvad beträffar åsbildningarne uti Lappmarkens elfdalar, 
så har jag visserligen icke egnat dem någon omfattande de- 
taljundersökning, men likväl samlat åtskilliga iakttagelser, 
som Ööfverensstämma med hvad man anfört om Sveriges ås- 
bildningar, företrädesvis inom tydligt markerade dalgångar. 
I det föregående har jag redan påpekat, att de lappska åsarne 
öfverst bestå af rullstensgrus och derunder, så långt de blif- 
vit genomskurna, af skiktad sand. Vidare har jag framhål- 
lit, att rullstensgrusbäddarne derstädes ofta äro aflagrade i 
terrassformigt uppstigande afsatser på dalarnes sidor; härvid 
bör dock tilläggas att man vanligen å dessa afsatser från ett 
jämförelsevis horizontelt plan uppstiger på en mer och mindre 
brant sluttning till det följande horizontalplanet o. s. v.; men 
att dessa terrasser stundom äfven bilda tydliga parallelt lö- 
