ETS SARS pure sees 
220 
nischjäyri och stängt den gamla strömfåran, och antagligtvis 
var dalen dessförinnan på högra sidan om åsen fullständigt 
utfyld med grus, ehuru några tydliga återstoder deraf ej mera 
finnes qvar på bergsbranterna. Och ehuru äfven på vestra 
sidans bergväggar några betydligare grusbäddar icke återstå, 
torde dock äfven här en sådan utfyllning i tiden hafva före- 
funnits, enär de något afrundade bergytorna på denna sidan 
tyckas utvisa att strömmande vatten med tillhjelp af isblock 
och grus afnött bergväggen ända till 50' å 60' öfver dälden. 
— Äfven denna ås består öfverst af ett 6' å 8' mädgtigt la- 
ger af rullstensgrus och derunder af mera grof sand, såsom 
ådagalades af de jordrymningar 1868 års exp. derstädes an- 
ställde för guldletningar. 
På grund af de i det föregående angifna förhållandena 
synes mig åsarne i Finska Lappmarken kunna betraktas hvar- 
ken som af hafvet eller uti insjöar uppkastade strandvallar 
ej heller som moränbildningar från istiden, utan nödgas jag, 
åtminstone hvad beträffar elfdalarnes åsbildningar, ansluta 
mig till den s. k. erosionsteorien, ehuru det visserligen måste 
medgifvas, att några företeelser ännu icke kunna på ett nog 
enkelt och tydligt sätt förklaras genom densamma, men san- 
nolikt skola blifva det sedan genom vidsträcktare under- 
sökningar tillräckliga data samlats för en fullständig utveck- 
ling af detta redan i många hänseenden antagliga och till- 
fredsställande förklaringssätt. 
Om guldets förekomst. Innan jag afslutar dessa bidrag 
till kännedom om Finska Lappmarkens geologi, synes erkän- 
samheten fordra att jag ännu tillägger några meddelanden 
om den ädla metall, hvars förekomst derstädes jag förnämli- 
gast har att tacka derför, att mig skänkts tillfälle och anled- 
