223 
Af ren glans och vacker färg är likaledes det guld 
som förekommer vid Luttojoki, men anmärkningsvärdt är, 
att det på samma gång utgöres af mera kantiga och föga 
afrundade korn; bland detsamma har jag funnit t. o. m. ett 
oktaöderfragment vägande 0,19 gram. Dessa förhållanden 
ådagalägga, att desamma undergått ringa slitning och deraf: 
borde man kunna draga den vigtiga slatsatsen, att Luttojokigul- 
det påtagligen härstammar från en närbelägen ursprungsklyft. 
Den s. k. sligen, hvilken jämte guldet och platinan qvar- 
stannar vid vaskningen, består uti Ivalodalen hufvudsakligen 
af granater och magnetit, till ungefär samma qvantitet af 
hvardera; dessutom innehåller den i mindre mängd hämatit 
eller blodsten och titanjern samt qvarzkorn och andra mine- 
ralfragment från de närmast anstående bergarterna. Uti 
sligen från Tanaelf och Utsjoki äro deremot granatkornen 
förherrskande och uti den från Luttojoki förekomma de så 
uteslutande, att man nästan får leta efter magnetitkorn i 
densamma. 
Längs Ivalo har guldet företrädesvis funnits och blif- 
vit utvaskadt ur de lägre grusbäddarne närmast stränderna, 
likväl dock någon gång på de grusbetäckta bergbranterna 
ända till 80 å 40' öfver elfvens yta; uppgifterna att guld, 
ehuru i ringa mängd, påträffats t. o. m. på sjelfva fjällhöj- 
derna äro deremot öfverhufvud ganska osäkra och tarfva be- 
kräftelse genom noggrana och pålitliga undersökningar. — 
Par försök att afstänga Ivaloelf i sitt lopp och ur dess bot- 
ten upphemta derstädes möjligen i större mängd samladt 
guld hafva tyvärr misslyckats, så att man ännu blott på 
Sannolikhetsskäl kan förmoda, att guldet här eller der i flo- 
dens botten skall finnas samladt i betydligare qvantiteter. 
Porttikoskis början vidpass 14 verst ofvanom till dess slut ungefär 6 verst 
Nedanom Kultala; alltså omtrent 10 på 1 verst eller 3,600'. 
