228 
dande. 'Den utgöres nemligen af en sex å åtta mils lång 
och en å två mil bred plateau, löpande parallelt med 
Ivalo och bestående till största delen af stora mossar och 
lägre marker, hvarur enskilda bergshöjder här och der 
uppsticka. Dessa mossar äro till en del guldförande och det 
i dem befintliga guldet synes till en viss höjd hafva aflagrat 
sig på de omgifvande höjdernas sluttningar. De på norra 
sidan af Maanselkä befintliga guldförande bergarterna hafva 
förmodligen af gletscherisen blifvit förstörda och det i dem 
förekommande guldet jemte den till grus sönderkrossade 
bergarten nedförd först till mossarne, hvarifrån detsamma vi- 
dare transporterats af gletscherisen till Ivalodalen, dervid 
isen hufvudsakligast följt de små bäckarnes dalsänkningar 
samt lemnat guldet qvarliggande såväl 1 mossarnes jem- 
förelsevis jemnare botten men isynnerhet å de skarpt 
och oregelbundet förklyftade dalbottnen. Genom detta an- 
tagande förklaras lätt hvarföre redan i mossarnes botten 
ungefär 200 fot öfver Ivalodalen smärre qvantiteter guld fin- 
nas samlade, hvarföre ifrågavarande bäckar i allmänhet föra 
groft guld samt slutligen hvarföre guldet endast till en viss 
höjd uppstiger å de omgifvande höjdernas sluttningar. 
Att guldet förekommer vid Ivalo förnämligast längs Portti- 
koski kan förklaras deraf, att de guldförande bergarterna 
hufvudsakligast torde hafva befunnit sig söder om nyssnämnda 
fors. — Huru härmed än må förhålla sig, det faktiska är 
emellertid att de nya guldfynden befinna sig vid de från 
Maanselkä kommande bäckarne och att platserna för guld- 
utvaskning alltmera närma sig ifråga varande bergshöjd 
samt att nästan alla ofvanom Kultala kronostation och 
vid Ivalojoki belägna vaskerier upphört åtminstone tillsvidare 
att bearbetas. Framtiden kommer kanske att utvisa huru- 
vida nyssuttalade förmodanden äro mer eller mindre antag- 
