237 
gren af den norr om rapakivibildningen befintliga gneisfor- 
mationen. Ty såväl SV om Ihalais, vid vägen mellan Pulsa 
ock Willmanstrand, som äfven NO derom vid vägen mellan 
Willmanstrand och Lauritsala anträffas rapakivi, hvaremot 
man ett par mil NNV derifrån vid Taipalsaari kyrka påträf- 
far en med gneisen vid Ihalais analog, granatförande, flasrig, 
med här och der förekommande lager af skiffrig, delvis horn- 
blendehaltig, stundom äfven kisförande och t. f. deraf genom 
förvittringen brunfärgad gneis, påminnande om de norska 
Fahlbanden. På sina ställen anträffas här äfven gångar och 
stockar af rödbrun pegmatit, delvis utbildad såsom skriftgra- 
nit. Gneisens strykning är invid kyrkan i medeltal N 509 V, 
men blir nordligare mera NNV-lig (N 209 V) med ONO-lig 
stupning, och kan således i medeltal sättas lika med N 359 
V. Denna strykning är i allmänhet conform med sjelfva ber- 
gens sträckning äfvensom med öns längdriktning. 
Äfven vid Lauritsala förekommer en granatförande flas- 
rig gneis med N 509 V-lig strykning och i allmänhet verti- 
kal skiktning, dock mestadels ganska oregelbunden och böjd 
samt inneslutande ellipsoidiska konkretioner, hvilka äfven an- 
träffas i gneisen på Taipalsaari: den är sålunda tydligen en 
fortsättning af denna sistnämnda. 
Då man går utmed kanalen finner man till en början 
samma slags gneis, men denna modifieras snart genom upp- 
tagande af delvis metamorfoserad cordierit jemte hornblende 
och rödbrun orthoklas samt större och mindre partier af en 
finkornig — tät, grönstensartad bergart, sannolikt en modi- 
fikation af den mörka, hornblende- och cordierithaltiga rapa- 
kivi (syenitartad granitporfyr), ") som vid slutet af första 
SKR 
") Denna syenitartade rapakivi, som af Pusirevsky (1. c. p. 48) 
helt enkelt betecknas såsom syenit, öfvergår, såsom synes af den i nämnda 
