245 
lanoja grafitgneis med något otydlig skiffringsriktning i NNV 
eller N—S. S 
Vid Ihalanoja visar sig en syenitartad bergart med 
otydlig skiffring i NNV och vid Jaakimvaara likaledes en 
delvis skiffrig eruptiv bergart, som först syntes mig vara sye- 
nit, men vid närmare skärskådande visade sig hafva en mera 
basisk karakter. Den innehåller intet eller åtminstone högst 
obetydligt qvarz.  Fältspaten har en tydlig tvillingsstreckning, 
är till färgen grönaktigt grå, genom förvittringen gul eller 
brunaktig, genomskinande samt ganska mycket lik labradorn 
från Ojamo i Lojo, hvarföre jag också först ansåg den vara 
en sådan. Emedlertid synes den enl. en analys af Pusirev- 
sky (1. c. p. 18) snarare böra betecknas såsom andesin. Att 
den i sjelfva verket är kalkhaltig kan äfven slutas af dess 
lätta förvittring. Den är ofta så öfvervägande i bergarten, 
endast sparsamt uppblandad med brun glimmer, att man har 
skäl att beteckna denna såsom en andesinfels, bildande en 
pendant till den af Cotta s. k. labradoritfelsen från Mar- 
maros i Ungern (Die Gesteinslehre, 2:te Aufl. p. 93). 
Vid närmare skärskådande finner man dock här och 
der ett pyroxenartadt mineral med en mycket tydlig genom- 
gång, dels svart och hård (hypersthen), dels brunaktig, mjuk 
och mer eller mindre förvittrad (bronzit). Bergarten kan 
således i allmänhet betecknas såsom en hyperit. 
Denna hyperitartade bergart, som icke sällan genom- 
brytes af pegmatitgångar, höjer sig vid Jaakimvaara kyrka i 
form af en större klippmassa med branta väggar öfver den 
omkringliggande ofta mycket rostfärgade gneisen, hvars stryk- 
ning här är O—-V, delvis VNV eller NV. Dock förekom- 
mer den i denna trakt äfven i smärre massor inlägrad i 
gneisen och i anseende till sammansättningen ganska olik- 
formig, så att under det att vanligtvis fältspat är den öfver- 
