247 
nit i de östra trakterna. Enl. Sobolevski anträffas här till 
och "med gneis med nästan horizontela skikter (Holmberg 
kost. pe 281). 
Bergen i trakten af Sordavala utgöras hufvudsakligen af 
mörka hornblendehaltiga bergarter, omvexlande med röda 
mer eller mindre fältspatsrika. De förra äro dels mera skiff- 
riga, hornblendeqneis och skiffer, dels mindre skiffriga eller 
massformiga, hornblendefels och syenitgranit. De sednare 
äro likaledes antingen skiffriga eller korniga, och kunna dels 
betecknas såsom fältspatshaltiy qvarzit dels såsom felsitgneis 
(hälleflinta) dels såsom en verklig, ehuru mer eller mindre 
skiffrig granit. Underordnadt uppträda qvarzit, lerglimmer- 
skiffer, stundom utbildad såsom fläckskiffer genom staurolit- 
artade konkretioner, samt strålstenskiffer öfvergående i kalk- 
sten ofta tät och marmorlik samt mer eller mindre skiffrig 
och innehållande phlogopit samt chiastolitartadt utbildade 
andalusitkristaller, analoga med de i skiffern i Kalvola före- 
kommande, och hvilka genom sin långsträckta åt ena sidan 
afsmalnande form få en frappant likhet med orthoceratitskal. 
Dessa för den äldre gneisformationen delvis främmande berg- 
arter och ännu mer de deri inneslutna accessoriska minera- 
lierna utvisa, att den primitiva formationen vid Sordavala 
bör fördelas i tvenne grupper, en äldre och en yngre. 
Profilen fig. 1 torde kunna tjena till att ungefär antyda 
det förhållande, hvari dessa bildningars resp. bergarter stå 
till hvarandra. Det är att förmoda, att detta skiktsystem, 
bestående hufvudsakligen af omvexlande glimmer- och horn- 
blendegneis samt skiffer, ursprungligen varit utbredt öfver 
den : äldre gneisgraniten, som delvis träder i dagen NO om 
staden, men blifvit upprest, böjdt och sammanpressadt af 
granit och syenitgranit, hvilka dels i form af gångar upp- 
skjuta bland skikterna, dels förekomma i större massor, bland 
