258 
vannämnda eruptiverna till de vester om dem förekommande 
skifferbildningarna. 
I Iidensalmi socken förekommer vid vägen mellan Ti- 
densalmi kyrka och Ryhbälänmäki äfvenledes granit, omvex- 
lande med syenitgranit, på sina ställen äfven diorit, hvilken 
sednare är dels mörk dels ljusare grön. Såsom ofta förhål- 
landet är i terränger, der granit och syenit omvexla med 
hvarandra t. ex. i Längelmäki, är äfven den ifrågavarande 
granit-syenit-dioritterrängen ganska: kuperad. Emot dessa 
eruptiver svara tvenne metamorfiska bildningar glimmer- och 
hornblendegneis med vanligen ONO-lig strykning och 509-— 
609 lutning mot NNV; närmast staden är dock strykningen 
VNV och vid Vianto kanal, — der äfvenledes glimmer- och 
hornblendegneis omvexla genomdragna af pegmatit —, NV-lig. 
Vid vägen mellan Vianto och Tuovilanlaks synes först 
en syenit, derefter vid ung. halfva vägen en granitart med 
grofkornig, porfyrartad struktur erinrande om rapakivi. Vid 
Tuovilanlaks förekommer äfven en porfyrartad granit, delvis 
skiffrig och protoginartad, vanligen rödaktig, stundom äfven 
hvit, innehållande brottstycken af glimmer- och hornblende- 
gneis. Skiffringsriktningen är NV med 60? lutning mot SV. 
Denna gneisartade granit uppträder på östra sidan af den 
långa och smala vik, som i NV-lig riktning utgår från Maa- 
ninganjärvi samt fortsättes genom en däld med ställvis ganska 
höga bergväggar. Den vestra sidan af denna dalsänkning 
består deremot, åtminstone till en del, af glimmer- och horn- 
blendegneis med pegmatitgångar och ofta impregnerad med 
mer eller mindre chlorit. Denna chlorit härstammar tydligen 
från hornblendet, och orsaken till metamorfosen är väl huf- 
vudsakligen att söka i terrängförhållandena, i det att chlo- 
riten företrädesvis förekommer på dalväggarna, der bergar- 
ten varit mera utsatt för dagvattnets inverkan än på sjelfva 
