260 
om skifferf. i Tav. län, p. 4). En verklig gneis synes här 
icke förekomma, åtminstone ej i någon större mängd. 
Den till ifrågavarande formation hörande täljstenen ut- 
göres hufvudsakligen af bladig eller strålformig, grönaktig 
talk samt genomdrages. af drummer af trådig, grågul talk. 
Tillsammans med denna förekommer chloritskiffer med strim- 
miga eller veckade skiktytor, och öfver dem höjer sig den 
skiffriga graniten, som således synes bilda en i NNV-lig rikt- 
ning gående bergstock, omgifven af kristalliniska skifferbild- 
ningar, hvilka den genombrutit. 
Terrängen mellan Kasurila och Toivola är till största 
delen betäckt. De få blottade ställena förete en mer eller 
mindre tydligt skiffrig, ofta något porfyrartad gneisgranit. 
Närmare Toivola gästgifveri visar sig verklig gneis, bestående 
af omvexlande hornblende- och glimmergneis med N 500—609 
V-lig strykning samt genomdragen af pegmatit. Deremot 
består holmen midtemot detta ställe åter af skiffrig, finkor- 
nig granit- eller rättare felsitporfyr öfvergående i syenitgra- 
nit. Denna porfyrartade granit förekommer älven på den 
midtemellan Toivola och Kelloniemi belägna holmen, här 
dock mindre skiffrig. Men då man åter beträder fasta lan- 
det finner man emellan Kelloniemi och Kuopio ånyo såväl 
hornblende- som glimmergneis, hvilkas metamorfiska natur 
tydligen ådagalägges af den deri på sina ställen inlägrade 
kalkstenen, som är förorenad af chondrodit, pyroxen, chlorit 
och glimmer. Skikternas strykning är ONO-lig eller ock 
O—V med 409—-50? sydlig lutning. 
Bergarten vid sjelfva staden utgöres företrädesvis af 
gneisyranit, inneslutande större och mindre brottstycken af 
såväl glimmer- som hornblendegneis samt genomdragen af 
pegmatitgångar, som delvis äro mycket gvarzrika. Gneislag- 
rens strykning (och gneisgranitens skiffring) är i allmänhet 
