266 
fyrartad rapakivigranit dock mest blott i form af lösa ste- 
nar, hvilka fortfara ända till Pieksämäki. Denna granitpor- 
fyr är dels lik den vid Suonenjoki, dels äfven oregelbundet 
skiffrig (i allmänhet i NNO-lig riktning) och liknande gneis- 
granit. 
Terrängen mellan Pieksämäki och Kangasniemi är gan- 
ska egendomlig såväl 1 orografiskt som i geologiskt hän- 
seende. Den är för det mesta flack; blott på sina ställen 
såsom i närheten af Korpisuu, vid Toikkalanmäki samt när- 
mare Mäkitalo höja sig ganska höga i NNV-lig riktning stry- 
kande bergsträckningar af syenitgranit, hvarifrån man har 
en vidsträckt utsigt öfver de mellanliggande dälderna. Denna 
syenitgranit är mestadels skiffrig eller streckad i NNV-lig 
riktning samt visar på ytan de för denna bergart så karak- 
teristiska mörka, finkorniga och delvis porfyrartade fläckarna. 
Dessa äro antingen kantiga såsom i den Tavastländska sye- 
nitgraniten och utgöra då sannolikt fragmenter af andra 
bergarter mer eller mindre förändrade af syenitgraniten 
(F. J. Wiik, om skifferf. i Tav. län p. 11), eller ännu oftare 
afrundade, ellipsoidiska med den längre riktningen parallel 
med skiffringsriktningen, och få då fullkomligt utseende af 
konkretioner samt böra väl ock betraktas såsom sådana. — 
De mellan dessa syenitgranithöjder liggande dalsänkningarna 
torde hufvudsakligen intagas af gneis eller gneisgranit. Man 
finner nämligen gneisartade bergarter med NNV-lig strykning 
på ett ställe mellan Pieksämäki och Korpisuu samt mellan 
sistnämnda ort och Toikkalanmäki här med violetta granater 
samt strykning i N 209 V. Granitporfyr förekommer vis- 
serligen äfven, dock såsom det synes blott i lösa stenar. 
Anmärkningsvärdt är att åarnas och sjöarnas utsträckning i 
allmänhet är öfverensstämmande med bergsträckornas stryk- 
