275 
norr öppen bassin, hvari hornblendegneissystemet är inläg- 
radt (se fig. 8), ett förhållande, som erinrar om bland annat 
Böhmens silurformation. Och likasom man i denna gör skil- 
nad mellan en undre och öfre afdelning, så måste man äf- 
ven fördela den primitiva formationen vid Nyslott i en öfre 
och undre. Betecknas då den förra såsom äldre laurentisk, 
blir den sednare i analogi med förhållandet vid Sordavala 
(se ofv.) en yngre laurentisk bildning. 
Härför talar nu icke blott de stratigrafiska utan ock 
de petrografiska förhållandena, hvilka sistnämnda här icke 
äro af mindre intresse än de förra. Hvad först den äldre 
bildningen beträffar, så består den af en dels skiffrig dels 
flasrig glimmergneis, ofta på ytan brunfärgad samt inneslu- 
tande smärre oregelbundna konkretioner stundom till den 
mängd, att de öfverväga den egentliga grundmassan, hvari- 
Senom ock skiffringen blir mer eller mindre otydlig. Den 
inre, vanligen brunfärgade massan af dessa konkretioner är 
för det mesta genom förvittringen så förändrad och delvis 
förstörd, att dess egentliga beskaffenhet icke kan utrönas; 
Sannolikt äro de analoga med de ofvanför nämnda vid Hen- 
riksnäs förekommande, samt äro likasom dessa begränsade 
från grundmassan genom ett tunnt omhölje af svart glimmer. 
Gneisskikterna äro vester om staden antiklinalt stälda 
(se prof.), bildande sålunda ett dömeformigt skiktsystem, mot 
hvars vestra sida åter skikter af hornblendegneis och skiffer 
luta, sannolikt en fortsättning af de vid Nyslott. Gneissy- 
Stemet har åter sin fortsättning på östra sidan om staden i 
den här uppträdande äfvenledes ofta brunfärgade och kon- 
kretionära gneisen, hvars skikter hvila mot den längre 
Österut förekommande gneisgraniten. Denna är sålunda san- 
Nolikt orsaken till böjningen hos gneisstraterna. Den fort- 
Sättes vidare till Pungaharju samt är här mer eller mindre 
