278 
hvilkas ömsesidiga inverkan de möjligen kunna tänkas hafva 
uppkommit. Detta är fallet vid östra sidan af staden, der 
pegmatitgångar uppskjuta i en grå kalksten närmast omgif- 
ven af pyroxen eller amfibolhaltiga bildningar af ganska olik- 
formigt utseende. Hufvudbeståndsdelen är strålformig och 
mörkgrön till färgen samt snarlik det vid Sandhamn nära 
Helsingfors ") förekommande och enl. analysen hypersthen- 
artade mineralet (F. Wiik; Bidrag till Hesingforstraktens min., 
p. 18). Den åtföljes vid Nyslott af grafit, som i form af fina 
fjäll är fördelad mellan de trådiga individerna. — Anmärkas 
kan i sammanhang härmed, att en mellan silur. skiffern och 
sandstenen vid Kuchelbad nära Prag inlägrad grönsten äfven- 
ledes företer ett hyperitartadt utseende. Således visar sig 
äfven i detta afseende en analogi mellan den primitiva (lau- 
rentiska) bassinen vid Nyslott och den siluriska vid Prag. 
Det må blifva framtida undersökningar öfverlemnadt att 
vidare fullfölja utsträckningen af denna så intressanta primi- 
tiva bassin mot norr. Möjligt är, att den sträcker sig rundt- 
omkring Haapavesi. Södra delen af Haukivesi synes nämli- 
gen hufvudsakligen utgöras af grå gneis; men då man far 
österut öfver Enovesi, Pyyvesi och Orihvesi synas mest gra- 
nitklippor ända tills innemot S:t Michels länegräns, hvaref- 
”) Äfven här (på Degerö) förekomma pyroxenhaltiga bergarter i 
förening med kalksten och granit. Dock kunna de icke betraktas an- 
norlunda än såsom eruptiva (F. J. W. Försök till framställning af Hel- 
singforstraktens gneis- och granitform, p. 45). — Nekas kan icke, att äf- 
ven hyperiten vid Nyslott enklast förklaras såsom eruptiv. Skulle dock 
ofvannämnda förmodan om dess t. e. d. metamorfiska natur besanna sig, 
så skulle således till de tvenne mot granit och syenit svarande glimmer- 
och hornblendegneisarterna komma ännu en tredje, en hyperitartad gueis, 
som dock t. f. af sitt inskränkta uppträdande är af vida mindre bety- 
delse än dessa, 
