282 
ö 
en oafbruten följd ifrån den mest acida (kiselsyrerikaste) 
gneisgraniten till den mest basiska, hyperiten: 
Gneisgranit. 
Granit-serien - 
Gramnitporfyr. Hg 22 
SR .. f Yngre granit (incl. rapakivi). 
fSyenitgranit. 
IDiorit. 
; . fGabbro. 
Hyperit-serien - 
Syenit-serien 
I Grönston (resp. gångart). 
yperit. 
Då enligt theorin och i allmänhet äfven på grund af 
erfarenheten de basiska bildningarna äro yngre ") än de acida 
samt uppkomna från ett större djup, måste de vara till mäng- 
den underordnade dessa äfvensom innehålla en större malm- 
halt, hvilket ock af erfarenheten fullkomligt bestyrkes. Un- 
der det att gneisgraniten, granitporfyren och syenitgraniten 
knappast innehålla ett spår af malm, äro dioriten, gabbron 
och hyperiten, äfvensom de dermed eqvivalenta gångarterna 
alla mer eller mindre malmförande +). Isynnerhet torde det 
vara skäl att fästa en större uppmärksamhet vid gabbro för 
dess halt af titanjernmalm, hvilken på sednare tider fått en 
så oväntadt stor användning vid jernhandteringen. Den Sy- 
") Anmärkas kan, att redan L. v. Buch (Gesammelte Schriften II 
p. 352 0. 402 betecknar diallagbergarten (Gabbro) såsom en af de yng- 
sta bildningar bland de primitiva formationerna, samt antyder dess an- 
slutning till ler- och glimmerskiffern. 
»x) Äfven pegmatiten innehåller, ehuru acid stundom magnetjern 
t, ex. vid Helsingfors, Lahtis, Anianpelto, men denna gångformiga bild- 
ning är yngre än de i stora massor uppträngande acida eruptiverna ja 
t. e. d. äfven yngre än de basiska. — De i metamorfiska bergarter gneis, 
skiffer etc. stundom förekommande malmimpregnationerna måste natur- 
ligtvis betecknas såsom sekundära, tagna från eruptiverna vid förvitt- 
ringsprocessen, eller ock direkte vid eruptionen afsatta i angränsande 
sedimenter. 
