294 
Något norr om Salpausselkä löper parallelt dermed en 
mindre åsbildning, hvars vestliga ända utgöres af de ofvan- 
nämnda små parallelåsarna vid Anianpelto. Denna utmär- 
ker en sednare ståndpunkt af glacierens utsträckning. Denna 
hade dragit sig tillbaka och sannolikt äfven hafvet, allden- 
stund man måste antaga, att det är isens tryck, som föror- 
sakat landets nedsänkning, såsom fallet för närvarande sy- 
nes vara med Grönland. Också talar den inre byggnaden af 
åsarna vid Anianpelto, som betydligt skiljer sig från den af 
åsen vid Lahtis, för att de bildats under helt andra förhål- 
landen. De förra förete i allmänhet en vida större regel- 
bundenhet än den sednare. Vi hafva således skäl att be- 
trakta icke hafvet utan de i och genom isens afsmältning 
uppkomna sjöarna såsom verksamma vid deras bildning. Den 
deri förekommande skiktade leran (1. c.) skulle således icke 
vara en egentlig glaciallera utan en dermed eqvivalent söt- 
vattensbildning. 
Deremot bör väl den hvarfviga gråblåa leran i Wuok- 
sen-dalen betecknas såsom en verklig, marin glaciallera, af- 
satt under den tid, då Finska viken stod i förbindelse med 
ishafvet. Anmärkas kan i sammanhang härmed att i Jääs- 
kis mergel uppgifves förekomma, så framt det icke dermed 
förhåller sig såsom med den af Holmberg (1. c. p. 121) an- 
förda uppgiften om snäckmergels förekommande vid Jyväs- 
kylä, som dock af Krapotkin (1. c. p. 18) och äfven af mig 
förgäfves blifvit eftersökt. — I alla händelser synes dock 
Wuoksen-dalen förtjent af en närmare undersökning i af- 
seende på de posttertiära bildningarna. 
Den ofvanpå denna glaciallera hvilande bruna åkerle- 
ran måste åter blifvit afsatt sednare under en tid, då för- 
bindelsen med ishafvet redan var afbruten. Den utmärker 
sålunda det tredje (yngsta) skiftet af diluvialtiden, bildande 
