31 
titet" +), företog öfver-intendenten för bergs-staten Nils Nor- 
denskiöld en resa till det uppgifna stället för att detsamma 
i geognostiskt hänseende närmare undersöka. I enahanda 
afseende beordrades jemväl geschworner vid bergs-staten, 
bergmästaren Fredrik Tengström att dit afresa, och af ho- 
nom finnes en redogörelse ”") rörande förloppet af under- 
sökningen, hvaraf här följande utdrag meddelas: 
» Vidkommande guldanledningen i Kemi socken, så har 
guld hitintills blifvit funnet endast i tvänne lösa, vid hvar- 
andra liggande jordstenar på spetsen af en synbarligen af 
floden bildad hög sandås invid och längs stranden af Kemi 
elf. Stället är beläget på Laurila hemmans mark på en å 
två versts afstånd från elfvens utlopp i hafvet. Förste upp- 
täckaren är kronofogden Elfving, boende å nämnde hemman. 
Guldet förekom gediget i bitterkalk af grofbladig textur. 
De funna guldförande stenblocken, som hufvudsakligen bestå 
af denna stenart, antyda dock, att bitterkalken ursprungli- 
gen utgjort gångart uti bergart af hornblende. Högst sällan 
kan man finna lösa jordstenar af bitterkalk och i flere än 
de tvänne har guld ej blifvit funnet. Deremot förekommo 
i hela nejden i största ymnighet gråa och hvita kalkstenar. 
Bergarterne på och omkring stället utgöras af qvarts med 
hornblende samt granit. Koppar- och svafvelkisgristror fin- 
nas insprängde, i synnerhet i hornblenden. På en mils af- 
stånd i norr, vid Kalkinmaa, finnes ett berg med tät kalk- 
sten eller marmor”"'), grå eller hvit till färgen, den sednare 
af utmärkt skönhet. Jemte guldet ligger i bitterkalken kop- 
+) Öfver-Intendentsembetets skrifvelse till Höglofl. Fin. Exp.d. 
1 Augusti 1837. : 
+) Den 28 Augusti 1837. 
++) I Finlands Allm. Tidning för den 9 Mars 1857, N:o 56, före- 
kommer beskrifning af Kalkinmaa kalkberg. 
