41 
större eller mindre vattudrag, som genomkorsa bergen, till 
de trånga dalarne och afsätter sig der öfver en begränsad 
yta; de. lättare partiklarne föras vidare af det städse rin- 
nande vattnet och de qvarstannande tyngre delarne blifva 
derigenom guldrikare; Vid Kemi och andra vattudrag i nej- 
den eger helt och hållet motsatsen rum. Berg och berg- 
sträckningar höja sig i vidlöftiga kärr, genomskurna af trög- 
flytande bäckar, som endast på få ställen hafva ett stridare 
lopp. Bäckarne uppqvälla icke från bergen, utan hafva sitt 
ursprung dels från kärren dels från i dem liggande träsk. 
Äro ock bergen guldhaltiga, afsättes den förstörda stenen 
öfver en vidsträckt yta af vattnen, som stagnera och på de 
lägsta punkterna bilda träsk och insjöar, dit guldet måhända 
af vårfoderna kan föras, utan att likväl kunna vidare fort- 
komma. Med guldet qvarstanna i kärren äfven de lätta de- 
larne; sandlagren måste derföre ock, vid en ursprungligen 
lika halt, vara -oändligen fattigare än i bergsdalar; med få 
ord: i Sibirien koncentreras sanden från en utbredd yta 
inom en inskränkt terrain; i Kemi utbredes sanden från en 
inskränkt yta öfver vidlöftiga sträckor". 
» Skola, med ledning af dessa åsigter, försöksarbeten 
anställas der det mesta guldet förmodas förekomma, stöter 
man på en oöfvervinnelig svårighet att afhålla det i schak- 
ten inträngande vattnet och nedgå tills berg möter; anstäl- 
las gräfningarna, der bäcken utfaller från kärret, är föga 
hopp att guldet skulle kunnat ända dit transporteras. Vid 
ytterligare försök, som visserligen äro att önska, måste der- 
före sådana trakter företrädesvis härtill utväljas, der geo- 
grostiska och lokala förhållanden äro gynnande. Helsingfors, 
den 37 September 1844. 
E. Hofmann, 
Doctor, Öfverste vid Bergs-Ingenieur-Corpsen", 
4 
