45 
inom samma socken intill den 21 i September månad. Vid 
Välijoki å, som från vestra sidan utfaller i Kuusamojärvi 
träsk, hittades den 3 Augusti första spåren af guld, hvilka 
bestodo af några små korn, utan att likväl fortsatta vask- 
ningar i närheten af det guldfyndiga stället ledde till ytter- 
ligare upptäckt af sagde metall: dock iakttogos efteråt, se- 
dan arbetet blifvit förflyttadt till trakten af Paanajärvi träsk, 
hvilket utgör lägsta delen af denna socken och genom hvil- 
ket socknens alla nordostligt belägna vattendrag utströmma 
till Hvita hafvet, tydliga spår af guld i nästan hvarje flod- 
bädd, som undersöktes. 
Slutligen anmärker Holmberg i sin berättelse om 
guldletningsarbetet år 1847: , enligt min öfvertygelse äro 
Paanajärvi, Tavajärvi samt möjligtvis äfven Kitkajärvi träsks 
enskilta vattensystemer de, som torde gifva de bästa för- 
hoppningar å upptäckandet af rikare guldsandslager. Såsom 
den allmännaste åsigt torde följande observation nu kunna 
gälla, att i de nordliga trakterna af Finland landtryggen i 
förhållande till guldsandslagren är analog med den egentliga 
Uralska bergsryggen till de der befintliga guldalluvionerna". 
Resultatet från letningarne om sommaren 1847, ehuru 
sandlagrens verkliga guldhalt, i brist af behöflig redskap för 
ett dylikt bestämmande, icke kunde med nödig säkerhet ut- 
rönas, förespeglade alltför sannolikt uppnåendet af ett länge 
eftersträfvadt mål. Följden häraf blef också, att befallning 
meddelades ”) om arbetets fullföljande i dubbelt större skala 
sommaren derpå, hvarjemte man genom lämpliga instruktio- 
ner och förordnanden sökte undanrödja flere hinder, som, till 
följe af olämplig utrustning året förut, försatte guldletnings- 
expeditionen vid flere tillfällen i overksamhet: dessutom 
+) Fin. Exp:ns skrifvelse, den 9 Februari 1848, 
