korn af magnetisk jernmalm, öfvervägande, hvarjemte smala 
kalkränder påträffades i diorit, äfvensom en vid våskningen 
funnen lös mindre sten utgjordes af dolomit utaf enahanda 
beskaffenhet som de å Kemi elfstrand upptäckte geschieben; 
men sedermera vidtog granit under letningsarbetet. Detta 
hade bort föranleda arbetets omedelbara förflyttning till en 
för ändamålet tjenligare trakt, i synnerhet som sandlagrens 
fyndighet var ringa äfven å den af lokala förhållanden gyn- 
nade nejd; men den ymnigt förekommande sligen, som i Ural 
anses för guldets trogna följeslagare, och spåren af guld, som 
dagligen vid vaskningarne upptäcktes, afhöllo mig härifrån. 
Mina betänkligheter vid ett sådant steg ökades ännu mera, 
då vid Hakovaaranpuro bäck, i närheten af Hakovaara berg 
å södra sidan om Vasaraperä vik, det största antal guld- 
korn — ungefär sjuttio stycken, ehuru alla mikroskopiska — 
utvaskades å en dag uti ettreguliert bildadt sandlager, hvars 
mäktighet å få ställen öfversteg eller ens uppgick till en 
half fot och hvars utsträckning jemväl var ytterst inskränkt. 
För öfrigt må här anmärkas, att ett större guldkorn utgjorde 
en ytterlig sällsynthet under letningarne. Bland ställen, der 
något större, d. v. s. något större än de nästan sagdt mi- 
kroskopiska, som voro de vanligaste, guldkorn utvaskades, 
kunna anföras Naatikkajoki elf, Konti- och Joutenkoski for- 
sar, hörande till Jalajoki elf, samt Teljojoki elf. 
Skulle mig gifne instruktioner icke varit så bestämda 
och bindande, hade, med afseende å den tillförlitligare kän- 
nedom om guldsandens aflagring härigenom möjligen kun- 
nat vinnas, vaskningsförsök i några vattendrag å andra sidan 
om landtryggen företagits och varit af stort intresse. Under 
nämnde förhållande motarbetades jemväl frestelsen till ett 
dylikt försök ända derhän, att endast i Aimojoki å och dess 
bibäck Pyörijäpuro, som ligga söderom landtryggen, vask- 
