60 
verst norrom Näsäjoki åmynning samt ett annat kalkberg”) 
å fem versts afstånd från Torniojoki elfstrand och femtiofem 
verst söderom Turtola kapells kyrkoby, hvarutom invid sist- 
nämnde elf inom Yli Wuojakkala bys egor i Karungi kapell 
af Neder-Torneå socken förekomma flere kalkstensbrott, uti 
hvilka kalkstenen, som har ett olika utseende med deni de 
guldförande stenblocken, torde vara vanlig tät kalksten, 
ehuru veterligen hvarken denna eller stenen från de tvenne 
förstnämnde nordligare belägna kalkstensanledningarne blif- 
vit analytiskt undersökte, om de äro vanlig kalksten eller 
dolomit. Större betydelse för ämnet hafva otvifvelaktigt 
kalkstensaflagringarne vid Kemijoki elf och dess bifloder. 
Bland sådane kalkstenslager känner man närmast elfvens 
utlopp Kalkinmaa vidsträckta kalkstensbrott och högre upp : 
vid Narkauskoski fors förekomma jemväl lager af kalksten, 
hvarjemte invid Aakenusjoki å, som strax norrom Kittilä ka- 
pellkyrka utfaller i Ounasjoki elf, träffas kalksten, äfvensom 
ett kalkbrott finnes å gränsen emellan Kemijärvi och Sodan- 
kylä socknar vid Luiro (Liuro?) by”), hvilket sistnämnde 
kalkbrott torde vara det under namnet Kalkinvaara kända 
å Kitinen elfs norra strand; äfven kan tilläggas att, ehuru- 
väl det berör ett annat vattensystem, i Simojoki elfs dalbäc- 
ken flyttblock af kalksten, hvaraf kalkbränning af allmogen 
idkas, finnas i stor ymnighet spridda, men om kalksten jem- 
väl här i fast klyft förekommer, är mig obekant. Kalkste- 
nen å det förstnämnde och sannolikt äfven å de tre öfriga 
ställen inom Kemi vattensystem är dolomit, ehuru den i flere 
+) Hvardera  kalkberget omnämnes i Gustaf. Laurells Berät- 
telse i Oktober 1842; jemf. härom jemväl G. Albrechts ofvancit. 
Berättelser. 
++) Disputation, under Pehr Adrian Gadd, af Carl Kreander den 
6 December 1788, pag. 8. 
