Oraet frost" väcker hos oss finnar en tanke på frånsidorna 
af vårt nordiska klimat och på de svåraste bland de faror, 
vårt jordbruk i detta luftstreck är underkastadt. På många 
trakter, der landtmannen med stora ansträngningar brutit 
mark samt efter ihärdigt arbete lyckats aftvinga den olän- 
diga jordmånen en någorlunda lofvande gröda, kan han 
ännu icke vara säker om någon skörd; en natt kan förstöra 
hela frukten af hans bemödanden. Frosten är den djerf- 
vaste, mest och snabbast förhärjande fiende, arffienden så att 
säga bland alla för vår odling skadliga naturföreteelser. 
Då vid kyligare väderlek vinden lugnar en klar som- 
marafton, observerar man med ängslan det starka tempera- 
turfallet, och den frågan tvingar sig på en: skall det bli 
frost i natt? Om morgonen observeras potatisblasten på 
lägre frostömmare ställen. Dess svarta sloknade blad be- 
kräfta farhågorna. Står växten deremot oskadad, har fro- 
sten icke varit så farlig; ett moln eller sakta vinddrag har 
kunnat förekomma densamma. 
Att moln eller blåst har en dylik verkan, vet man 
alltför väl. Hvarför så är, eller rättare omvändt, hvarför 
frost inträffar blott under lugna klara nätter, har man kanske 
mindre reflekterat öfver. Detta låter sig ej heller väl göra 
utan någon kännedom om sjelfva sommarnattfrostfenomenet, 
desg uppträdande och betingelserna derför. Hvar och en 
har nogsamt blifvit påmint om och hyser ett visst intresse 
för frosten, medan ' en närmare kännedom om fenomenet 
torde vara ganska liten, äfven i förhållande till hvad den 
kunde vara. 
ms 
