30 
följaktligen vattnet äfven har att afgifva, innan något tem- 
peraturfall kan inträda. Vidare absorberar vattengasen, 
liksom hvarja ämne, fullständigast sådana värmestrålar, som 
utgå från samma ämne, så de öfre ånglagren i atmosferen 
i synnerlig grad absorbera och återstråla värmet från de 
underliggande. Vid de yttersta lagren i atmosferen kan 
deremot utstrålningen bidraga till den starka afkylningen. 
De lätta högtsväfvande strömolnen en sommardag bildas af 
de öfversta delarne af vattenrikare lager, der ångan kon- 
denserats samt frusit till is; de bilda de högt framskjutande 
synliga topparne af det jorden omgifvande osynliga vatten- 
gaslagret. Vattengasen utgör liksom ett skyddande omhölje 
kring jorden, som om dagen mildrar solens brännande strå- 
lar, om natten bevarar det erhållna värmet. Utan vatten i 
atmosferen skulle jordytan om dagen förbrännas, om natten 
bli stelfrusen. IT ökentrakter, der luften är synnerligen torr, 
är dagen brännande het, men det oaktadt natten ofta myc- 
ket kall. Vattengasen i luften verkar äfven genom dagg- 
bildningen förhindrande mot frost, hvarom dock mera här 
nedan. 
Vi förstå af det ofvanstående huru moln motverka 
frost genom att förhindra vVvärmestrålningen från marken. 
Blåst åter verkar detsamma genom att uppblanda de lägsta 
vid marken varande afkylda luftlagren med varmare dylika. 
Min afsigt med föreliggande försök var som nämndt 
att undersöka temperaturförhållandena under lugna, klara 
nätter å olika lokaler. Temperaturen i skog och å öppna 
fält, högre och lägre belägna, skulle härvid bestämmas vid 
olika höjd öfver marken, samt dess variationer under nat- 
ten iakttagas. 
Försöken gjordes i Karislojo socken under Juli, Au- 
gusti och September månader 1880. Lokalen hvarest, efter 
