93 
ersätter det i rymden utstrålande värmet. Jemföra vi i 
detta hänseende förhållandena vid B och D, så bör markens 
beskaffenhet bidraga till det vid D observerade högre tem- 
peraturståndet. Mullen på den föga gräsbeväxta åkern vid 
D leder nämligen bättre värmet från de underliggande la- 
gren till markens yta, medan det marken täckande täta grä- 
set vid B betydligt förhindrar värmetillförseln underifrån, 
men deremot kraftigt utstrålar sitt värme. Vi finna ju ofta 
dagg och rimfrost på gräs, medan den blottade sanden der- 
invid är nästan torr. 
Hvad förhållanden i skogen vid A och vid C beträffar 
så uppvärmes den fuktiga mossbeklädda marken vid C om 
dagen blott föga, medan den torra sandiga marken vid A 
om dagen blir väl varm. Då vidare träden förhindra vär- 
met från marken att utstrala i rymden, kommer här detta 
markens värme eenom ledning från mullen den omgifvande 
luften väl till godo. Följaktligen bör markens större upp- 
värmning i skogen vid A bidraga till det derstädes obser- 
verade högre temperaturståndet. 
Det otvanstående torde vara nog att förklara de funna 
temperaturolikheterna på de olika platserna. Innan vi vi- 
dare behandla de' gjorda observationsresultaten, måste vi 
först beakta, huru tillförlitligt termometrarne angifva den om- 
gifvande luftens temperatur. Termometern utstrålar nämligen 
sjelf liksom gräset värme och angifver följaktligen en tempe- 
ratur något lägre än hos den omgifvande luften, hvilken 
blott genom beröring med de afkylda föremålen småningom af- 
kyles. "Wells trodde att denna temperaturdifferens kunde 
uppgå till 59. Melloni deremot fann den icke öfverstiga 29. 
Han hade tvenne termometrar liggande på marken, den ena 
med försilfrad kula den andra oförsilfrad. Då nästan intet 
värme från den blanka silfverytan utstrålar, antar och an- 
föl 
| 
| 
| 
| 
| 
| 
i 
| 
