97 
vid luften innehåller 0,53 9/, vattengas, och luften afkyles 
till 09, hvarvid den kan innehålla blott 0,38 ?/,, så afges vid 
kondenseringen af den lilla mängd, de blott 0,5s3—0,38 = 
0,15 9/, (på 1 kub. fot luft 0050 gr = 0,0038 lod) vattenånga, 
som härvid kondenseras, en värmemängd, som kunde höja 
luftens temperatur med omkring 3",s. Detta är ännu icke allt- 
för mycket och skulle icke särdeles förhindra eller länge för- 
dröja temperaturfallet från 59 till 09 (ej så lång tid, som 
åtgår för ett temperaturfall af 39,8, innan daggpunkten upp- 
nås), men på grund af vattengasens i luften sträfvan att 
utbreda sig till lika spänstighet öfverallt, tillströmma stän- 
digt nya gasqvantiteter i mon som kondenseringen invid 
gräset försiggår och vattengasens spänstighet der minskas, 
och dessa qvantiteter afge vid sin kondensering oafbrutet 
värme, mera i samma mon afkylningen är starkare och de 
följaktligen hastigare tillströmma. Den ofta så ymniga 
daggen bevisar, då från 1 kub. fot luft vid afkylning från 
59 till 09 utfaller blott 0,0038 lod vatten, att ofvannämnda 
förhållande eger rum, eller att vattenånga från högre luft- 
lager ständigt strömmar till de lägre, der den kondenseras. 
Härvid afges betydligt värme. Det värme, som frigöres vid 
bildning af t. ex. 1 lod dagg, vore nog att höja temperatu- 
ren hos 1 kub. fot luft med omkring 10009 in BK), 
hos 10 kub. fot med 1009 och bör, produceradt småningom, 
i förening med det från marken till ytan ledda värmet, 
ganska länge kunna förhindra ett starkare temperaturfall 
under daggpunkten. 
Af ofvanstående inges, hvilket kraftigt hinder vatten- 
gasen i luften genom daggbildningen och det dervid fri- 
gjorda värmet bildar mot ett vidare temperaturfall, sedan 
daggen börjat falla. Det förklarar den så olika hastigheten 
SA 
ESA 
