127 
tager med hänsyn till förbrukningen af alkoholsdrycker, är 
dock åtminstone till någon del mera skenbar än verklig. 
Man behöfver, för att inse detta, endast egna en tanke åt 
de olika lefnadsförhållandena här och t. ex. i Danmark. 
Onödigt torde det vara att erinra derom att anspråken på 
vällefnad äro i de begge länderna mycket olika, samt att 
hvad i ena landet räknas till dagliga förnödenhetsartiklar, 
i det andra betraktas såsom öfverflödsvaror. Det belopp 
spritdrycker, som i Finland årligen förbrukas, förslår knap- 
past att förse hvarje till myndig ålder kommen mansperson 
med tvåtredjedels jumfru om dagen, och skulle sålunda jemnt 
fördeladt och utminuteradt för dag icke kunna ge tillräcklig 
näring åt dryckenskapslasten. Hörde ett måttligt bruk af 
bränvin t. ex. vid måltiderna till befolkningens dagliga lef- 
nadsvanor, vore man till och med frestad att anse dessa 
qvantiteter obetydliga. Förhållandet blir emellertid ett helt 
annat, då man erinrar sig att de små lefnadsvilkoren, i för- 
ening med svårigheterna att åtkomma bränvin på lands- 
orten, göra det till en tvingande nödvändighet för det ojem- 
förligt stora flertalet af Finlands invånare att afhålla sig 
från ett sådant bruk, samt att de qvantiteter af sagda 
dryck, som här konsumeras, derföre i en antagligen vida 
större procent, än i flere andra länder, endast tjena till att 
framkalla och underhålla fylleriet. Härtill kommer ännu att 
bränvinsförbrukningen, alltsedan husbehofsbränningen afskaf- 
fades, för det mesta koncentrerats i städerna, och sålunda 
öfvergått till ett visserligen endast lokalt verkande, men i 
dess ställe så mycket mera intensivt gift, hvilket just här- 
igenom blir för samhällsorganismen i sin helhet mera kän- 
bart än annars. 
Ehuru man sålunda på grund af det anförda lika litet 
får i denna, som i någon annan social fråga, tillerkänna åt 
