| 
RR 
a 
ae 
AS 
SE 
a rar rr rr ran ara rn ann 
I 
132 
innan detta missbruk vann någon allmännare utbredning 
och innan bränvinet fick sin plats bland vanliga rusdrycker i 
riket. Under hela 16:de seklet synes färdigheten att till- 
verka denna dryck varit åtminstone i Finland ganska ringa, 
om ens någon, och i så fall på sin höjd inskränkt till några 
bryggare i städerna. Så skref Gustaf Vasa den 20 Novem- 
ber 1555, medan kriget med Ryssland pågick, till rikets råd 
i Viborg bland annat: ,Synes oss och rådeligit att när man 
skulle till wärcke medt fiendene thett man ville dhå bestäl- 
ledt att vårtt folck kunne bekomme någre starcke dricker, 
athen Brennevijn, Reensthwijn, miödh eller pryssing (hb. e. 
preussiskt öl), szå att huar finge een godh driick, opå thett 
att the thäss oförfärade wara motte och lättsinnige till att 
griipe fienderna aln medt alle mackt". De anförda ordar- 
lagen ådagalägga att bränvin under medlet af 1500-talet 
visserligen kunde erhållas i Viborg, men antagligen endast 
i små qvantiteter och till högt pris, alldenstund kungen fin- 
ner sig föranlåten att lemna vederbörande valet fritt emel- 
lan denna rusdryck samt renskt vin, preussiskt öl och mjöd. 
Om någon befälhafvare i våra dagar hyllade den gamle ko- 
nungens åsigter angående nyttan att upplifva sina krigares 
mod medelst rusdrycker, skulle han visserligen icke anse val- 
frihet härvidlag alls behöflig ”). ; 
Först under och efter trettioåriga kriget begynte bru- 
ket af bränvin allmännare utbredas i Finland. De från 
»x) Uri Finska statsarkivet bevarade tullspecialier för några 
städer från Gustaf I:s regering finner man att ,,brent wijn" inhemtades 
till Åbo år 1556 till ett belopp af 5 tunnor 2 åttingar (möjligen något 
mera, ty listorna äro i slutet ofullständiga), och år 1559: 13/, tunna. 
Till Viborg infördes sistnämnda år 62 åmar (å 60 kannor), men året 
derpå ingenting. Importen skedde hufvudsakligast från Danzig. (En- 
ligt benäget meddelande af magister G. Grotenfelt.) 
