155 
gar på landsbygden få, såsom kändt är, numera icke exi- 
stera. I landets städer funnos åter, enligt hvad ofvanföre 
uppgafs, i början på detta årtionde ett utskänkningsställe 
på i medeltal ungefär 500 invånare. År 1800 räknades i 
medeltal i Finlands städer ett utskänkningställe på 180 in- 
vånare. I förhållande till folkmängden funnos alltså för 
åttatio år tillbaka i våra städer närmare tre gånger så 
många utskänkningsställen för starka drycker som i våra 
dagar. Att utskänkningsställenas antal icke behöfver stå i 
adeqvat förhållande till förbrukningen af spritdrycker må 
väl erkännas, men nekas kan icke heller å andra sidan att 
under i öfrigt likadana förhållanden tillvaron af flere ut- 
skänkningsställen, äfven om åtgången af dryckesvaror å 
hvarje sådant ställe jemförelsevis vore ringa, redan i och 
för sig utgör ett bevis för en större konsumtion. 
Statistiska data, hvilka kunna betraktas såsom 
följder af bränvinskonsumtionen. 
Såsom redan i det föregående antyddes, är det icke 
någon möjlighet för statistiken att med de hjelpmedel, som 
för närvarande stå densamma till buds, fullständigt utreda 
hvilken och huru stor andel ett allmännare missbruk af alko- 
hol har i hämmandet af en nations andliga och materiela 
framåtskridande. Ett obestridligt, af den dagliga erfaren- 
heten intygadt förhållande är emellertid att dryckenskaps- 
lasten föder fattigdom samt derjemte ofta sjukdomar och 
brott. Det kan derföre vara af intresse att efterse hvilka 
data Finlands statistik har att erbjuda till belysande af 
nämnda sakförhållanden. 
Hvad först beträffar pauperismen i landet, belysa de 
uppgifter, som i detta afseende stå oss till buds, endast in- 
