1879 66,821 3.3 
1880 67,858 8.8 
1881 73,501 3.5 
1882 75,520 3.6 
På hvarje tusental invånare räknades i medeltal sist- 
nämnda år följande antal fattighjon: i Wiborgs län 19, i 
Nylands län 27, i Wasa län 28, i Tavastehus län 30, i S:t 
Michels län 32, i Åbo och Björneborgs län 33, i Kuopio 
län 43 och i Uleåborgs län 85. Att dessa proportionstal 
icke stå i något förhållande till dryckenskapens större eller 
mindre utbredning i de skilda länen, behöfver knappast på- 
pekas. 
Emellertid är det endast bristen på mera detaljerade 
uppgifter, som gör att de anförda siffertalen äro så litet upp- 
lysande. Funnes utförliga anteckningar öfver de fall, då 
fattighjonens nödställda belägenhet föranledts af deras egen 
eller deras försörjares böjelse för dryckenskap, vore det 
någorlunda lätt att med eliminerande af inflytelsen utaf 
större allmänna störingar i nationalvälståndet beräkna den 
anpart, som missbruket af spritdrycker under i öfrigt nor- 
mala förhållanden har i pauperismens tillväxt, samt på denna 
väg sedan komma till den ungefärliga fattigskatt, som Fin- 
ska folket tillföljd häraf får vidkännas. Af de i fattigför- 
sörjningsanstalterna i Danmark under årtiondet 1871—1880 
intagne 64,248 personer hade icke mindre än 19,333- eller 
mer än 30 procent råkat i denna belägenhet till följd af 
fyllerilasten, utöfvad af dem sjelfva eller deras försörjare. 
Med all sannolikhet kan påstås att medelprocenten i vårt 
land på långt när icke blifver så hög, ehuru den på en- 
skilda orter uppnår en ännu större siffra. Genom ordföran- 
den i Helsingfors fattigvård Herr B. Sirews benägna till- 
