16 



Tromsø Museums Aarsh efter, l4. 1891 





hinanden indbyrdes skjærende retningsløb. Det ene sæt vi 

 ste en retning af omkring ø. v, og dannede således en vin- 

 kei mod retningsløbet af sundet, der som ovennævnt skjær 



* 



sig frem i mere nordøstlig retning. Det andet sæt viste deri- 

 mod et retningsløb af n. 40° ø. Det indbyrdes aldersforhold 

 mellem disse forskjellige sæt lod sig ikke bestemme. Da 

 kalkstenslagene fra den nævnte af skuringsstriber gjennem- 

 satte horisontale flades østlige af slutning med stejl afsats af 

 1 a 2 m. stiger op i et nyt trin, er der vistnok kuns liden 

 sandsynlighed for, at skiiringsstriberne skulle kunne føres til , 

 den egentlige glacialtid. Trindannelsen her må åbenbart væ- 

 re af en langt senere oprindelse og nærmest dannet i den tid, 

 da den nævnte flade lå i det egentlige strandbelte, — en 

 tid, som forholdsvis må ligge temmelig nær, da den kuns 

 hæver sig et par meter over den nuværende havstand. Der 

 synes således nærmest at skulle væregrund til at forudsæt- 

 te, at de omhandlede skuringsstriber må være afsatte i det 

 egentlige strandbelte. -Hertil skal endvidere bemærkes, at 

 skuringsstribernes retningsløb ikke godt lader sig bringe i 

 overensteramelse med retningsløbet for sammenhængende is- 

 strøm, som her kunde antages at have skudt sig frem. De 

 i østvestlig retning strygende linjer afviger temmelig stærkt fra 

 retningsløbet af sundet og kan således neppe blive at føre 

 tiibage til en isstrøm, der har skudt sig frem efter dette. 

 Og hvad det andet sæt skuringsstriber angår, der viser en 

 . strøgretning af n. 40° ø,, så kan disse — hvad der på for- 

 hånd nærmest kunde være grand til at forudsætte — neppe 

 være udgåede fra en transversal isstrøm, der kunde have 

 skudt sig ned fra indskj æringer efter fastlandspartiet mod 



t 



syd. Bentsjordskaret — den eneste lokalitet, hvorom deri 



så henseende her kunde blive tale — skjær sig nemlig frem 

 i retning fra s. 20° ø. — n. 20° v., altså under en vinkel, 

 der er stærkt afvigende fra den, hvorunder de omhandlede 

 skuringsstriber spænder sig frem. 



i 



i \ 





