20 



Tromsø Museums Aarsliefter 15. 1892 



> 



den for sUeleri karakteristiske lyse overside — etpar styk- 

 ker er dog ret mørke —- varierende i størrelse fra 28—33 

 mm., medens de største hunner fra Thuringen når 34 mm. 

 De blå pletter på bagvingernes overside findes kun udvikle- 

 de hos et eksplr. fra Beieren, hos de øvrige bemærkes kun 

 yderst svage spor. Jeg kan ikke med Sehilde egentlig fln- 

 de, at vor nordiske hippothoe nærmer sig den alpine v. 

 ciirybia, da denne hos de mig foreliggende eksplr. altid har 

 en særdeles karakteristisk ensfarvet gulgrå underside, me- 

 dens såvel den typiske liippoihoe som v, stieheri har et stærkt 

 rødgult randbånd langs bagvingernes udkant og forvingerne 

 udover en større del af fladen mere eller mindre gul. Med 

 denne for enryhia ejendommelige ensfarvede underside for 

 øie er det således urigtigt at henføre de oventil ensfarvet 

 hmno^ hippothoe \i\ 6wr?/Z/m, som Lampa har gjort i sin katalog 

 over de skandinaviske Macrolepidoptera, med mindre også 

 undersiden er den for euryhia karakteristiske. Jeg har dog 

 ikke havt anledning til at se denne angivelige ctcryUa fra 

 Sverige. 



4, P. plilsa;i L. v. americanus D'Urb. 



Forekommer alle år ved Tromsø, men med undtagelse 

 af det ene år 1883 temmelig enkeltvis, og da den her nord 

 ialfald er en ualraindelig sky og hurtig skabning, som dertil 

 ofte holder sig i det aller vanskeligste terræn^ f. eks. i Troms- 

 dalens storstenede urer, har det kostet mig utroligt besvær 

 at få istand den foreliggende svite på 36 eksplr., hvoraf jeg 

 ikke selv engang har fanget alle. Den har en meget lang 

 flyvetid, er tidligst bemærket 21 iuni (i 1883 og 90) og se- 

 nest 8 september (1891); dog har den sikkert kun én gene- 



4 ■ j , 



ration, men larverne overvintrer vistnok på et høist forskjel- 

 ligt alderstrin, hvorved denne lange flyvetid let forklares. 

 Dens fornemste flyvepladse er Tromsdalens urer samt 



r 



