30 



Tromsø Museums Aarshefter 15. 1892» 



almindeligste dagsommerfugle, men længere Kord træder den 

 tilbage fra kysten og er i Østfinmarken hidtil kun funden i 

 Koutokeino og i de indre distrikter af Sydvaranger, det 

 samme er tilfældet med euphrosyne, der her nord trafast 

 følger sin slægtning gjennera tykt og tyndt på altslags 

 terræn. Disse 2 arters boreale oprindelse ligeoverfor de rent 

 arktiske polaris, chariclea, frigga og tildels frcya viser sig 

 særlig i udbredelsesforholdene inden det arktiske Norge, idet 

 de 4 sidstnævnte går helt iid til ishavet, medens de 2 første 

 tilligemed deres nære frænde aphirape flygter fra havets 

 barske nærhed ind i skogtrakterne. I de to sydligere amter 

 derimod går selene helt ud til det åbne hav, er således af 

 mig funden ude på Ribnesø nordenfor Tromsø, ligesom den 



er meget almindelig ved Bodø. 



Individerne fra Tromsø måler gjennemsnitlig 34 — 35 



r r 



mm. for hannernes og 34—37 for hunnernes vedkommende, 

 men har intet udpræget i sit udseende. Jeg har ikke ved 

 Tromsø fundet sådanne mørke eksplr., som man oftere finder 

 i Målselven, hvor de tillige ofte er så små, ned til 30 mm., 

 at de ikke kan hamle op mod de siøi ste Pol, pJilæ as, me åens 

 de i Sydvaranger gjennemsnitlig er adskillig større. Den 

 største hun fra Målselven måler dog 39 mm., og dette er 

 maximum for noget af mig seet arktisk eksplr. Når der til 

 den mørkere overside træder en blegere underside og til- 

 dels mangel på sølvpletterj har man den ægte v. hela, men 

 i de 2 sydlige amters kystdistrikter udgjøres hovedmassen 

 af mere eller mindre ret typiske selene. Først i Målselvdalen 

 og i Sydvaranger kan man sige, at arten optræder som en 

 rigtig udpræget klimatrace, og det samme gjælder til punkt 

 og prikke euphyosyne i forhold til dens v. fmgal Hbst. 



I 



10. Å. euplirosyiie L. & v. togal Hbst, 



På samme lokaliteter som selene og omtrent lige hyp- 



