50 



Tromsei Museains Aarslicfter 15. 18D2. 



des temmelig sikkert 19 juli 1891 over på fastlandssiden. 

 Arten er bemærket hist og her op til Alten. 



Vor samling besidder kun dette ene eksplr. fra vor 

 arktiske region, da 2 af Staudinger for mange år siden er- 

 holdte individer neppe engang er sikkert norske. Det nævn- 

 te stykke måler 31 mm. og har de 2 gule basalpletter på 



I 



forvingerne stærkt udviklede, ligesom af den lyse totandede 



j 



splitflek kun den øvre halvdel er synlig som en hvid 

 længdestribe, Staudinger bemærker om de i Alten fangede 

 eksplr. : «Durchgångig ziemlieh klein und grell gefåibt.» 



23. M. glauca Hb. 



*!- 



to 



Og 8 juni 1885, individet fra Sydvaranger 



Museet har modtaget et friskt huneksplr. tåget på en 

 husvæg på «Solbakken» 20 juni 1885, selv har jeg hidtil 

 endnn ikke påtruffet denne art, som vistnok forekommer meget 

 sjelden i Tromsøtrakten. Dens udbredelse går over hele området, 

 men den er bemærket meget sporadisk og hidtil kun fundet 

 i Saltdalen, ved Bodø aamt i et enkelt individ i Sydvaran- 

 ger. Hvad flyvetiden angår, da er 3 eksplr. fra Salbdalen, 

 som vi har fået af forstassistent Hajj^emann, tagne 15 og 

 24 mai 1883 



derimod 17 juli, medens Schøyen i Saltdalen har fundet et' 

 stykke endnu så sent som 31 juli, således ligger der 2V2 

 måned mellem ydergrændsen for de hidtil foreliggende ob- 

 servationer. 



De 4 foreliggende arktiske eksplr. afviger ikke i nogen 

 væsentlig henseende fra de få stykker, vi besidder fra det 

 sydlige Norge, men om vore norske eksplr. stemmer med 

 den mellemeuropæiske form, derom kan jeg af mangel pa 

 materiale ikke udtale mig. Den mindste han (fra Saltdalen) 

 måler 32 mm., den største hun (ira Valders) 37 mm. Det 

 lyseste og mest broget tegnede eksplr. er en hun, som jeg 

 selv har udklækket i Kristianiia 1874, de mørkeste er et 



