70 



Trorosef Museums Aarsliefrer 15. 1892, 



vingen får ligosom et eneste mørkegråt midtbånd. På 

 bagvlngerne bemærkes kun en svag antydning til tværbånd 

 og på undersiden af begge vinge-par er oversidens tegning 

 kun meget svagt fremtrædende. 



At eksemplaret er en boreata, kan ikke være nogen 

 tvivl underkastet, men jeg vil ikke bebyrde med et nyt A^a- 

 rietetsnavn, førend flere eksplr. godtgjør, at de ovenfor om- 

 talte forskjelliglieder er konstante. TIvad det i Balsfjorden 

 observerede individ angår, da kan det jo ligeså gjerne have 

 været boreata som brumata, men utænkeligt er det jo ikke, 

 at begge arter kan kave hjemme i vor arktivske region. 



40. Cidaria truncata Ilufn^ 



Synes at optræde meget periodisk, så jeg de 6 første 

 år af mit ophold ikke så noget til den, indtil nogle indivi- 

 der erholdtes i 1883—84, og heller ikke har jeg bemærket 

 den senere, men denne tilsyneladende sjeldenhed beror vist- 

 nok for en del på forekorasten, idet den holder til i de tæt- 

 teste birkesnar og dertil er temmelig sky. 



Arten er udbredt over hele området fra Saltdalen til 

 Sydvaranger, dog endnu ikke observeret i Porsanger, men 

 overalt ganske sparsom, og hvor den forekommer sammen 

 med immcmaia, synes denne sidste at være i betydelig majori- 

 tet. I Sydvaranger forekommer den kun i de indre di- 

 strikter og dertil i en aldeles udpræget lokalrace, som Sand- 

 berg har kaldt v, schneiderij og som af ham også er funden 

 på fjeldene i Valders. 



— truncata angår, da star 



Hvad forholdet immanata 



det for mig omtrent som pales— -arsilache, og når de her op- 

 føres som adskilte species, er det nærmest for ikke at bry- 

 de sædvane; men spørgsmålet er jo i og for sig interessant 

 nok. Efter min erfaring hidtil synes det, som om truncato, 

 mest holder sig til skogen, medens immanata gjerne fmdes 

 pa dyrket mark yiær beboelse, s^lec|§3 oftest på plankegjær- 



