J. Sparre Schneider» Tromsø Lcpidoptcrfauna. 



73 



43. C, incursata Hb. 



Har hidtil vist sig som en af Trorasø omegns sjeldne- 

 ste sommerfugle. Jeg har fanget et ganske friskt eksplr' 

 (han) i Tromsdalen lU juni 1878, og en ligeledes frisk han 

 i birkeskogen paa landstedet *Maristuen» på selve Troras- 

 øen 12 jnni 1883, flere individer har jeg ikke iagttaget ved 



Tromsø. 



Om end i almindelighed sparsomt forekommende er 



arten ndbredt over hele området fra Saltdalen tilSydvar- 

 anger ; i sidstnævnte distrikt synes den at være hyppigere 

 end ande!steds. Jeg har hidtil ikke seet den ovenfor skog- 

 grænsen, er i Målselven således observeret til c. 1200' o. h. 

 Jeg er knn i be^^ddelse af arktiske eksplr., for øieblik- 

 ket foreligger c, 60 stykker, og ved således ikke, hvorledes 

 de vil forholde sig til mellemenropæiske individer, men Stau- 

 dinger siger allerede i 1860, at de i Alten fangede afveg 

 temmelig fra tyske eksplr, ved mørkere farve, og Zeller 

 bemærker i sin Bergiiner fauna, Stett. Ent, Zeitung 1877 

 p. 463: «Nicht nur monticolaria HS, 526 verdient als Va- 

 rietåt abgesondert zn werdenj sondern emch dccr epitafa Zett, 

 da sie nach Staiidinger bei geringerer Grosse eine dunkle 

 Grundfarbe zeigt. Mein von Boheman am 16 Juli i Lapland 

 gefangenes Weibchen hat ein so fremdartiges Aussehen, 

 dass ich es erst jetzt als eine wahre incursata anerkenne.» 

 Efter dette fortjente altså den nordiske incursata at udskil- 

 les som en egen localrace, for hvilken Zetterstedts decrcpi- 

 tåta vilde kunne bibeholdes som varietetsnavn, men montico- 



r 



laria HS. danner ingen klimatrace, den forekommer kun 

 som aberration blandt mere typiske eksplr. Hvorom alting 

 er, så frembyder incursata betydelig variation, og særlig 

 udmærker arten sig i Sydvaranger ved mørk grundfarve, 

 skarpe tegninger og ringere størrelse, og samme udseende 

 har vort eneste stykke fra Porsanger, Af de 2 omtalte 





.1 



