94 



Tromsø Muaeums Aarsliefter 15. 1893. 



65, E, decrepitalis HS. (alMdalis Zett) 



j 



Forekommer i de fleste år almmdelig såvel på øen som 

 over på fasfclandssiden, helst i kratskog mod rig vegetation 

 af bregner, Geranium, Trollms, Spircea uhnaria etc, mindre 

 på de dyrkede marker. Tidligst observeret 9 juni 1383, da 

 jeg fangede 2 nyklækkede hanner, og toges endnu 12 juli 

 samme år opover foden af Fløifjeldet; senest er den seet 12 

 august 1881 i et friskt eksplr. 



Er en af vor arktiske regions karakterformer, der er 

 udbredt over hele området mere eller mindre talrigt lige til 

 Sydvarauger. 



Den arktiske decrepitalis har efter Wocke samme udse- 

 ende som den tyske og schweizerske form. Den varierer 

 ikke saa ubetydeligt både i størrelsen, der falder mellem 

 20 og 25 mm, og i henseende til tegningens større eller 

 mindre tydelighed, på enkelte særlig blege eksplr. er pletter 

 og linier neppe til at erkjende. 



Jeg har i Lund overbevist mig om, at Zetterstedts 

 alhidalis er en sikker decrepitalis^ hvad Dr. Wocke allerede 

 udtaler som en formodning i 1861, medens den trods dette 

 i den store katalog af 1871 henføres til clutalis ^åxi^. For- 

 øvrigt hersker der i Zetterstedts «Scopula» og «Botys» en 

 grænseløs forvirx^ingj idet samme art tildels er beskreven un- 

 der forskjellige navne, ja endog henført til forskjellige slæg- 

 ter, s. f. eks, Scoparia centuriella^ der er beskreven både som 

 <^Scop%ila møncralis» og «Botys hybrklalis», ligeså Bott/s ne- 

 hitlalis som «Scoimla pinetalis^ og «Botys arcticalis» I 



Som tidligere omtalt kan man forhåbentlig snart fra 

 en kyndig hånd. få se en indgående revision af det svageste 

 kapitel i Zetterstedts «Insecta Lapponica,» 



66. B. inqviiiatalis Z, (pnmalis Zett.) 



ri 



Synes at være mindre årvis end foregående, men maske 



