Cf^ .k.K0^^1-,-b^wir^-i^lij»rrki-A«^iC-^:\+^ I^"^ -»j^ ^\ l^x^b ^ ^ ^ri ^O j-. J-j 



■-xlit -j1* ^^> -■ 



— S ^ ^ u 3 ^ "• ^—- 



\ . 



J. Sparre Selineider, Tromsø Lepiclopteiiauna. 



113 



juli, og dette er, 



Wocbe 



som den viser sig i Mellemeuropas fjeldegne, medens %ve- 

 tiden på den nordtyske slette falder en måned senere. 



Den arktiske schitlnana varierer i størreke fra 19—21 

 mm for respektive de mindste hunner og største hanner. 



Grundfarven er i almindelighed rødbrun, men især i Østfin- 

 marken forekommer eksplr. med en mere gråbrun farvetone. 

 Mest afvigende er et halvt melanotisk eksplr. fra Sydvar- 

 anger, der har utydelig tegning på foi^vingerne på grund af 

 stærk overpudring med sort, ligesom fryndserne også er 

 mørkere end sædvanligt. Et huneksplr. fra Tromsø har end- 

 nu mørkere, enstarvet gråsorte fryndser og tilsvarende mør- 

 ke bagvingre, ligesom bagvingerne overhovedet er mørkere 

 hos hunnerne end hos hannerne, forøvrigt meget vekslende 

 i farve, hvad også Wocke bemærker. 



\i 



l\ 



W II 



88, P. lacunana S. F. 



Forekommer ottest i selskab med nébulosana og sudcta- 

 na såvel på øen som på fastlandssiden, ofte temmelig talrig. 

 Tidligst har jeg noteret den 11 jnni (1883), senest 18 au- 

 gust i det overordentlig sene år 1892. På Fløifjeldet er 

 den iagttaget til mellem 3—400 m. o. h, 



Udbredelsen strækker sig over hele området, men nor- 

 denfor Tromsø synes den at være meget sparsom. 



Arten er temmelig variabel, men som af de fleste 

 Micros har jeg også af lacunana kun sammenbragt et tar- 

 veligt materiale, der ikke giver foranledning til mere spe- 

 ciel omtale. 



89. r. hipnnctana T. 

 I exikelte år almindelig såvel på Præstvandsmyren som 



r 



især over i Tromsdalen på den nærmeste myr ovenfor Stor- 



■ 8 



